238 



v hranolové kusy rozsedlé, které kolmo na Čedičové ploše slojí ; živičná smolná hmota, 

 horkem vypuzená, shlukla se na jednotlivých místech v podobě koulí, ba uprostřed če- 

 diče pozorují se jednotlivé kusy promenřného uhlí. Jíly, v nichž uhlí leží, jsou temně 

 zbarvené a obsahují augit, slídu, hlacený vápenec, tak že se mnohému čediči podobají, 

 ačkoliv tytéž otisky listů obsahují, jako jíly na jiných místech. V štolách, jimiž se zde 

 uhlí dobývá, objevují se tyto pomčry v přerozmanitém sledu. 



Jiným zajímavým úkazem jsou vyhoř.elá ložištč hnědého uhlí, jaká se v sou- 

 sedství čediče u Teplice, Bíliny, Ouslí, Mostu, u Lessau bliž Karlovar a u Falknova 

 spatřuji. Jíly těchto ložišf jsou spečené a červeně vypálené, pískovec jest částečně 

 slitý, žlutě a rudé naběhlý ; někdy tvoří spečená látka černé bublinaté škváry, nebo tak 

 nazvané porcelánové jaspisy, modře, rudě, žlutě a černě zbarvené. Hlinitý celek jest 

 proměněn v červenou křehkou stéblovilou rudu. Při tom jsou vrstvy dílem nadniuté, 

 dílem sesulé a' rozpukané a v divokou nepravidelnou směs rozpadlé. Uhlí samo jest 

 ale na mnohých místech v popel proměněno. Spálené jíly obsahují někdy krásně za- 

 chovalé otisky rostlin. 



Příčina předvěkých požárů, jimiž tyto spáleniny povstaly, není žádná jiná 

 nežli čedič, který se vždy v bezprostředném sousedství při těchto vyhořelých ložišlích 

 nalézá. Vystoupiv patrně co žhavá hmota zapálil hnědé uhlí, kteréž tak dlouho pod 

 zemí doutnalo, až všechno palivo stráveno bylo. Souhlasnost spálených jílů bez uhlí ua 

 jiných místech, kde čedič vystoupl, potvrzuje tuto donměnku dostatečně. — 



Seslavíme-li si nyní v duchu ze zbytků skameněliii, v těchto krajinách naleze- 

 ných, obraz přírody v té době, když hnědé uMí se tvořilo, představí se nám krajina, 

 která nápadně na severní Afriku nebo na nejjižnější části Itálie a Španělska upomíná. 

 U oupati Krušných hor leskly se u prostřed bahnitých houštin temných sosen a vždy- 

 zelených stromů s kožnalými listy, z nichž jednotlivé palmy vystupovaly, hladiny roz- 

 sáhlých jezer, na jejichž mýtinách, ohromní slonové se pásli (zbytky jejich vyskytují se 

 u Oušti). Kde bahno se rozmáhalo, tam hynul les, stoleté kmeny skácely se do měkké 

 půdy a nahromadovaly se během věků, jak to dosaváde v bahnitých pralesích spatřu- 

 jeme. Tekoucí vodstvo zaneslo zkácené stromoví vrstvami písku a jílu. 



Bujná krajina dočkala se však hrůzyplného konce. Země, prudkým zemětřesením 

 již napřed rozervaná, rozstoupla se konečně v strašlivé propasti, z nichžto žhoucí, k lávě 

 podobná hmota se valila a tvářnost krajiny k nepoznání proměnila. Když husté ko- 

 touče dýmu a páry odtáhly, stála na místě lesa řada homolitých hor, a tekoucí vodstvo, 

 jimi ve svém běhu zastaveno, rozlévalo se daleko široko po vršinách středočeských, 

 roznášejíc oblázky a písek na výšiny, kde je teJ s obdiveníra nalézáme. 



Ale neúnavná hlodající sila vody prolomila konečně předce vytvořené hráze 

 a otevřela si u severních hor bránu, jížto se zponenáhla do rovin severnějších vylila. 



Tak se připravovaly poměry příznivější pro pokolení lidské. Opět zarostla celá 

 krajina lesem, ale lesem dnešním, a po lhůtě nesčítaných let objevila se zde první ro- 

 dina lidská, aby vzdělávala netknutou posud půdu. 



