244 



linami se živí. Někteří bývají v sladech pohroma- (Obr. 2.) 



dě, jiní o samotč žijí. Jen málo rodů mnohokopytníitů 

 žije ješlč na zemi, a tito jsou obmezeni na teplejší kra- 

 jiny, vyjmouce svině, které i v Evropě se nacházejí. 

 Všecka tálo zvířata byla za předpotopní, h časů tak dobře 

 jako slonové zastoupena, ano mnoho docela vymřelých rodů 

 žilo ještě v třetihorní periodě, a to od jejího začátku. 

 Nynější praví mnohokopytníci tvoří ostře se lišící rody, 

 zkamenělí ukazují nám přechody mezi oněmi formami. 

 Nejvíce jest to skladba zubů a noh, i lebka a celá kostra, 

 které u vymřelých rodů přechody jeví k rodům našim. 

 Palaeotheria mají n. p. v stoličkách typus nosorožce, 

 v lebce a v nohou stojí blíže k tapírům. 



Přikročíme k popsání jednotlivých zvířat, při čemž . 

 ne podle měnivých forem zubů a noh, nýbrž více podle 

 celé postavy , která u mnohokopylniků jest tak nápad- 

 ná, budou popsána. 



Začneme s tapíry. Tapír přibližuje se svým krát- 

 kým pohyblivým rypákem k chobotnatým mnohokopyt- 

 níkům, a to nejvíce k mastodontovi i co do stoliček (č. 6. 

 obr. 4.); co pravý mnohokopytník se ale charaklerisuje 

 tím, že má řezáky a trhací zuby i vělší počet stoliček, 

 pak čtyry prsty na předních, a tři na zadních končetinách. 

 V podřadí pravých mnohokopytníků vyznačují se tapíiové 

 prodlouženou hlavou, dlouhým krkem, štíhlými nohami, ve- 

 likými kopyty, hustou srstí a velmi krátkým ocasem ; 

 kostra lapírova jest v poměru k ostatním mnohokopytníkům štíhlá, a však silná. Lebka 

 (obr. 1.) má ouzkou tvářní část, v čemž se poněkud k sviní lebce podobá ; v mnohých 

 kusech ale ještě na slonovou lebku upomíná, jmenovitě velikou skránní částí a lícní 

 kostí, a hlubokými důlky pro oči. Nosní kost jest velmi krátká, a tvoří od lebky od- 

 stávající výrůstek, k němuž pohyblivý tlustý rypák svoje svaly nasazuje. Obratle krční, 

 kterých jako u všech ssavců jest sedm, vyznačují se před slonovými svou délkou, tak že krk 

 tapíra v poměru ještě jednou tak dlouhý jest jak slonový. Prsních obratlů jest devate- 

 náct, tedy tohk též žeber, ze kterých jen osm jest pravých žeber, totiž k prsní kosti 

 přirostlých. Na to následují čtyry bederní obratle, sedm srostlých křížních ai dvanáct oca- 

 sních obratlů. Tři poslední krční a všecky zadní obratle mají dlouhé trny. Přední kon- 

 četiny mají nápadně ouzké lopatky, krátké ramonní kosti, zpátky nakloněné silné, velmi 

 hranaté vřetenní a loketní kosti, a velmi dlouhé čtyry meziruční kosti, ze kterých dvě 

 prostřední jsou nejdelší. Jednotlivá kopyta jsou podobná ku koňským. Lochan jest 

 plochý, ouzký a tak k zadu nakloněný, že rovnoběžně s ocasem leží, pročež u živého 

 zvířete jen třetí díl ocasu jest viděti, nebof ostatní jest kůží pokryto. Stehenní kost (obr. 

 2.) jest krátká, silně k předu nakloněná. Nožní kostí podobají se k ručním, jen že mají 

 toliko Iři prsty. Tapír stojí na kopytu jako kůň, svině a dvoukopytníci, zadní prst přední 

 nohy ani země se nedotýká. Zubní systém tapírů sestaven jest ze šesti řezáků nahoře 

 » dole, z jednoho trhacího zubu na obou stranách každé čelisti, a ze sedmi hořejších 



