251 



na půldruhého pr<ce. Dokaváde ještě dubové lesy oblíbeny bývaly, bývaly i na vinicích toliko z dubů 

 štípaué tyčky. Přes lakové iia trvanlivost ovšem nebylo. Já mám dosavad ua viulii ještě několik 

 eiemplářn z oné doby, vinař udává stáři jejich přes 50 let. Po dubových první místo na trvan- 

 livost zaujímají osykové, zvláště jestli strom v pravý cas byl poražen. Takové trvají 15 1 více 

 let. Až jedenkráte akacie budou obyčejuější, nebade přes ně na trvanlivost, a také na lácl. 



Odry jsou stonky pět neb šest střevíců dlouhé, jeden od drnhého asi na půldruhého sáhu 

 rozstavené a do země asi na střetle buď zakopnné neb zaražené, na kterých se po třech i čtyřech 

 buď dřevěných neb železných hřebu nachází, jeden od druhého něco přes střevíc, k zavěšení na přič 

 bidel, jaké místy také Jen se uvazují. Odry se staví obyčejně jen u staveni v štítu, neb u zdí, ile 

 také u cesty, a v řádkových vinicích mohou se stavěti a každého řádku. Json-Ii s obou stran 

 cesty, tu kdo toho milovník, lehounce si může spůsobitl besídku. Jest tolika třeba, s obou stran 

 cesty vždy dva sloupky čili stonky proti sobě postaviti , tyto pak n vrch poloobrnči spojiti a na 

 tyto konečně slabých bidel navázati. Je- li křoví vysokorostlé a dosti husté, tu se opatrně rozvede 

 nejdřív po odrech, a když povyroste, i po hořejšku, a besídka jest hotova, ano i celá chodba. Na 

 místo bidel bylo 1 také používáno železného, asi na půl stébla silného drátu, a sice s dobrým pro- 

 spěchem. Není pochybnosti, že takového drnbu odry, zvláště jestli tyčky v drahotě tak pokračo- 

 vati budoa jako po několik let, více do zvyku přijdou, jichžto se zvláště v řádkových vlnicích výborně 

 použíti dá. 



Prv než se tyčiti započne, musejí se ještě nové tyčky zašpičatiti , t. j. každá tyčka na 

 jednom konci, a sice na silnějším, se tažmo do špičky přiseká. Ba jest i raduo, než se počne ty- 

 čiti, každý kozlík prv prohledat! a probrati, a tu kde špičky jsou ohnilé, tyčky přlostřitl, a kde ulo- 

 mené, nově zašpičatiti. Tyčení jest jedna z nejlehčích a nejsnadnějších prací viničních, i koná se takto : 

 Dělník, vezma do jedné ruky tyčku, postaví Ji asi na půldruhého palce od keře, a v druhé ruce n jje 

 buď dřevěnou paličku buď sekerku na plocho obrácenou, tluče touto na tyčku, až ji asi na půl 

 střevíce do země zarazí ; toliko na to musí pozorovati , aby při zasazováni tyčky nepřisel s oi 

 na lož, což se tím poznává, že se keř při zaráženi otřásá , jest-li se ho tyčka dotýká. V kypré 

 zemi mohou se tyčky jen zastrkovati ; jest to práce sice hbitá, ale dělníka velmi utrmácí. V dobře 

 spořádané vlnici má každý keř svou tyč, a je-li mnoho vína, t. j. hroznů, tu mnohý keř mivá i dvě 

 tyčky, aby totiž hrozny se mohly dobře rozvěsiti a tak tím jistéji nzráti. U cesty se tyčívá oby- 

 čejné dle šňůry, a sice jak horem tak i také plochou. Aby byla v.šude stejná výška, zarazí se nejprv 

 u kraje cesty tyčka ; ta se změří a podle té samé výšky zarazí se v druhém konci druhá tyč. 

 Přes tyto obě natáhne se šňůra, uvázaná na kol'kách, asi na dva kroky za každou z těchto tyček 

 do země zaražených. Mezi tyto tyčky zarazí se dle proslrannosti ještě dvě neb i tři tyčky, toliko 

 o poznání, asi co šňůry obnáší, výše; ty se rozš .'pnou a do té rozštépiny se vloží šííůra, jenž teď 

 činí zcela rovnou čáru. Nyní podle té šňůry zarážejí se ostatní. Ze tyček na vinici nikdy ue- 

 přibývá, jest dávno známo; tedy každým rokem nové se musejí objednávati. Takové pak nejra- 

 dějl zatloukají vinaři okolo cest, obrubujíce jimi vinici. Působí to pěkný pohled, mnohem ale uži- 

 tečněji by bylo, špatné tyčky dávati k cestám, a nové do prostřed čtvrti, an staré tyčky nikdy tak 

 není škoda, když se ztratí, jako nové. A tyčky u cesty obyčejně mívají ten samý osud jako hrách. 



Ostatně dej k silnému a dospělému keři tyčku jakou chceš, aneb do štítu při staveni odry 

 sebe vyšší, nebo jej přivaž ke stromu, vzláště nemá-li daleko do hustých vélví : vždy a všude dokáže 

 ie jest víno, a osvědčí svou důstojuost. Jakou zaujímá v rostlíuétu světě; tyčku převýší, štít pře- 

 slihne, strom přeroste, a pak se divá s výšky ua okolní svět sem tam hlavu potutelně kloně. 



7. Podlom. 



Po styčení, když již ze sloupků poodrnstlýcb zřejihě poznati lze, kde jaký hrožníček se 

 nachází, nastatie podlom, to Jest druhá rezha, délíi" se od první toliko tím, že v oué se odstra- 

 ioje zbytečné révi loňské, v této ale nejvíce mladba, jenžto si letos byla povyrostla. Má pak své 



