253 



že není tak hluboká ; kopá se jenom na půl motyky. Že pak obyčejně od prvnějšl až do této, zvlá- 

 ště jestli byla pohodlná povětrnost, vinice zatravňuje, musí se před kopáním tráva vypletl, jinak se 

 chiiuli neustále pod motykou, a mimo to, přijde -li brzy po kopačce déšt, vyhlíží pak hnedle vinice 

 jako louka, čímž i půdé 1 křoví se uškodí. Tato tráva podlomová bývá sice obyčejně krátká 

 a seny písek, ale dobře vypraná poskytuje dobrou picl hovězímu dobytka i kozám. Když tato práce 

 dohotovena jest, vyčistí a vystrouhají se ještě všecky stezky, a čtvrti se ndělá bort t. j. obruba, 

 a touto prací jest 1 skončena všecka jarní práce, což, byl-li pohodlný čas, a velkonoce připadly po 

 púll dubnu, také již I o sv. Trojici se stává. Xyn! skrze několik neděl i lid i viniční půda má na 

 odpočinutí, vínu ale nastává tím znamenitější doba, totiž doba kvetu. 



(Pokračování.) 



O českém granátu. 

 Od J. Krejiiko. 

 Mezi nejkrásnější drahé kameny náleží bez odporu granát. S tímto jménem spojujeme oby- 

 čejně pojem tvrdého , krásně červeného kamene , který buď z východní Indie , buď z Cech pochází. 

 Tyto spnsoby granátů jsou v celku dosti vzácné , tím bojnějšl jsou ale jiné odrůdy barvy hnědé 

 a rudě, které zvláště v jistých břidličnatých prahorách k nejobyčejnějším nerostům náležejí. V lUd- 

 natéra kamení Šumavy, v tak nazvaném svoru, jest rudohuědý granát tak obyčejný , že se podobá, 

 jakoby jej někdo do hor byl zašil, dokavadž kamení ještě měkké bylo. U Dešenického jezera a v po- 

 tokách odtamtud plynoucích může se jich za králky čas mnoho liber nasbírati. V Cilském oudoli 

 v Tyrolska vyskytují se v temnozelené břidlici krásně vyhlacené, ale neprůhledné granáty co pěst 

 veliké. Ve Švédsku jsou tak hojné, že se k železné rudé při tavení přidávají. 



V mineralogii nazývá se granátem nerost tvaru krychlového (kostkového) nebo odvozených 

 z krychle tvaru, obsahující v sobě křeman uxyduln ve sloučeni s křemauem oxydu , tak že se oxydul 

 k oxydu má jako 3:1; při čemž oxydul obyčejně železo, mangan, magnesii neb vápno, a oxyd 

 hliník neb železo obsahuje. 



Český granát, také pod jménem pyrop (ohuivé oko) a carbanculus znám, dosaváde 

 jenom v Cechách nalezený, jest zvláštní odrůda granátu, a liší se od ostatních jak tvarem, tak i lu- 

 čebním sloučením. Tvar českého granátu jest původně krychle (kostka) na všech plochách mírně vypouchlá. 

 Takové pravidelné tvary jsou ale velmi vzácné , nalezly se dosaváde jenom v potocích okolo Roven- 

 ska, Jičína a Nové Paky; u Triblic a Merouic , kde se jich nejvíce ualezá , mají podoba zrn 

 nepravidelných. 



Jiné odrůdy granátu , jmenovité almandin čili východu! granát, objevují se ve tvarech dva- 

 náctlstěuých. 



Štípáním nedá se zrno českého granátu v pravidelný tvar proměniti, nýbrž obdržuje ná- 

 honě dokonale lasturnaté plochy. Lesk jest docela jako a skla a průhlednost někdy znamenitá, 

 ačkoliv obyčejně Jenom průsvitavý bývá. Překrásná a čistá jest barva jeho ; prohlížíme-U skrze 

 něj, má barvu ohnivou , čistě krvavou nebo temnočervenou, jako Mělnické vino. Důležitý znak pra- 

 vého českého granátu jest váha jeho. Síáš granát jest 37 — 3'8kráte těžší, nežli voda. Červený 

 spinel, k němuž má jistou podobnost, jest o něco lehčí, váži 3'5krát více nežli voda ; hyacint zase 

 jest o něco těžší, váži 4'4 - 4-6kráte více nežli voda. Tvrdost granátu českého stoji mezi topa- 

 sem a rubínem, Jest totiž tvrdší nežli topas, ale měkči nežli rubín. Šmirgiem , který má tvrdost 

 rabína, dá se tedy velmi dobře leštiti. 



V lučebním sloučení má ta zvláštnost před ostatními granáty , že místo oxydu železa obsa- 

 huje oxyd barvíkn čili chrómu, od něhož bezpochyby také krásná barva Jeho pochází. Kobell nalezl 

 v sto podílech; 43 podílů křemenové kyseliny, 22.26 pod. oxyda hlinitého, 8.74 pod. oxydíila železa, 

 18'65 pod (ixydulu magnesie, 5-68 pod vápna a 18 pod barvikového oxydu. 



