258 



zubů, silných rohů — piky to a oštěpy druhu rozmanitéiio ; ostny a zuby jedem napu- 

 štěné, podobné jedem kaleným šípům australských ostrovanů; silná kopyta — pádné to 

 mlaty ; špičaté drápy, pazoury a pařáty — jako ježky starých Táborů; ostré meče 

 z pevné rohoviny, ba i střelivo druhu rozmanitého ; ano, čeho sám člověk, ve vymy- 

 šlování a zhotovování zbraně předůvtipný, k záhubě svých spolubratři upotřebiti ještě 

 nedovedl, spatříme zde v zbrojnici živočichův co výbornou zbraň — minim totiž 

 električnost. 



Pročež již déle nemeškejme a vstupme. 



Zde síň první, kdežto uloženy zbraně velmožův živočišstva : jest to sin zubů 

 Slušno, abychom započali s největším a nejrozumnějším ze všech zvířat — se 

 slonem. Z hořejší čelisti tohoto zvířecího giganta vystupuje rovnovážné po k-aždé 

 straně tlamy dvé ohromných zubů, na konci úkosně zahnutých a špičatých, až ke pěli 

 střevícům dlouhých a často na sto liber těžkých. Při nesmírné síle zvířete slouží za 

 strašnou zbroj, jíž i obratný lev a tygr často podléhá. Známá slonová kost pochází 

 z těchto zubů. 



Zuby m r ž o v é (Trichecus rosmanis, Wallross), zvířete to ohromné a nemo- 

 torné velikosti, dosahují délky dvou střevíců. Též se vyvinují v hořejší čelisti, nikoli 

 však rovnovážně, nýbrž kolmo dolů směřujíce. Slouží neobratnému zvířeti zvláště při 

 vylézání na ledové pláně a skalnaté břehy Ledového moře, v němž žije. Jen v ne- 

 bezpečenství používá jich co zbraně, zvláště proti člověku, nejoublavnějšíniu nepříteli 

 svému, který pro hojný tuk a pevnou kůži nemilosrdně je vraždí. Tu však se často 

 stává, že rozdrážděné zvíře svými tesáky dno loďky prorazí a vraha svého v nebeape- 

 čenství utonutí vrhá. 



Podobné k zubům mržovým jsou kly d i n o t h e r i a, zvířete to předpotopního, 

 z jehožto zbytků dosaváde jen ohromná hlava se nalezla, která v dolejší čelisti dvěma 

 mohutnými, skoro pod pravým úhlem dolů čnějícími tesáky ozbrojena jest. Snad že 

 jich toto zvíře stejným spůsobem upotřebovávalo jako mrž, s nímž mnoho podobnosti má. 

 Zde tito veliké hákovité kly patří zvířeti pro vehkost a nemotornost svou podiv- 

 nému, totiž hrochu nilskému (Hippopotamus amphibius). Ohromná tlama jeho j«st 

 ozbrojena v každé čehsti čtyřmi předními homolovitými, skoro rovnovážně ležícími zuby, 

 velikými kly, a čtverohranými hrbolovitými stoličkami. Zvíře toto, na 7 střevíců vysoké 

 a 12 stř. dlouhé, žije v Nilu a větších řekách afrických, z nichž často na pastvu vy- 

 chází. Jsouc drážděno používá strašně své síly a drtících zubů. 



Každý zná nebezpečnou zbraň kanci. Tyto hákovité kly, ostré a silné, již mno- 

 hého smělého ohaře a lovce černé zvěře života zbavily. Největší z těchto tesáků patří 

 vepři afrikánskému (Emgalo, Pharochoerus aethiopicus) a jsou často až na 

 střevíc dlouhé. 



Strašnější však všechněch dotud jmenovaných jsou zuby šelem (Carnivora) ; 

 strašné, poněvadž patří zvířatům nejodvážlivějšira, nejvražedlnějším, nejkrvelačnčjším. 

 Pohlédněte sem do otevřené tlamy lví neb tygrové ! — tyto dlouhé, břitké kly, tyto dva 

 mezemi zuby jak nůž ostré, tyto mohutné, mnohohroté stoličky jak čepele nůžek do 

 sebe zapadající, a celý ten nástroj silnými svaly jak ocelovými šrouby a péry opatřen 

 a veden; k tomu nesmírná síla, pružnost a obratnost těla, neohroženost, smělost a kr- 

 velačnost ducha ; — zajisté když vše to povážíme, upamatujeme se s vděčností, že žijem e 

 ve vlastech, kde netřeba se nám báti těchto divokých dravců. 



