260 



nimiž dvé čelistí, hákovitě zahnutých, ostrých a břiticých jako kleště, vodorovně, a ni- 

 koli jako u jiných zvířat kolmo, proti sobe se pohybuje. Silné svaly vládnou čelistmi, 

 které obyčejně ostrými zoubky ozbrojeny jsou. 



U roháče (Lucanus cervus) jsou hořejší čelisti náramně vyvinuty, a podobají se 

 parohům jelením. Podivno, že také u téchto brouků nalézáme v podobě ruhů rozdíl 

 mužského a ženského pohlaví, jako u ssavců rohatých. Jen samečkové okrášleni jsou 

 široko rozvětvenými parohy, samice však pouze krátkými, ostrými kleštěmi jsou opa- 

 třeny. U ssavců rohatých nalézáme skoro veskrz zvířata pohlaví mužského krásnějšími a 

 silnějšími rohy ozdobená, kdežto zvířatům pohlaví ženského zbroj tato přečasto docela chybí. 



V rozmluvě o robách vešli jsme již také do síně rohů. 



Zajisté Vám zde ve sbírce rohů větši část známa jest, pročež dovolte, bych raději 

 několik slov o vyvynování a zrůstu vydatných těchto hrotů povědíli směl. 



Na čelní kosti zvířat rohatých nalézá se pevný, celistvý čep kostěný, jak jej 

 dobře viděti, n. př. u krav neb volů roh svůj ulomivších. Čep tento jest tak řka ro- 

 diště rohů. Vylučuje totiž na povrchu svém látku v pevnou hmotu se proměňující. 

 Tvoření pak rohů samých dřje se dvojím spůsobem. U jedněch zvířat rohatých nese 

 rohoplodný čep na konci svém plochý rozšířený terč, lak zvaný věnec parohový. 

 V době nasazování se rohů nastane větší přítok krve k tomuto věnci, on zčervená, zanítí 

 se, a jako u zlomené, zapálené kosti vůbec chrupavková tekutina se vylučuje, jenž v no- 

 vou pevnou kost se přetvoří (tak zvaný callus), tak i z věnce parohového podobná te- 

 kutina se prýští, jenž rychle rostouc a tvrdnouc konečně v pevný kostěný roh se pro- 

 mění. Toto vše se děje pod kůží, a teprv když roh dosti tvrdý a pevný jest, setře 

 S něho zvíře samo kožený obal. Na tento spůsob vyvinují se všechny rohy z pevné, 

 hutné kosti složené. Rohy tyto máji ještě tu zvláštnost do sebe, že se obyčejně roz- 

 manitě rozdělují a rozvětvují, čímž nejen za ostrou zbroj ale i za krásnou ozdobu 

 slouží, jen že na určitý pouze čas, nebof každoročně opadávají, aby opět nové, buj- 

 něji rozvětvené na jejich místě vyrůsti mohly. Rohy takové jmenují se parohy, a na- 

 lézáme je u losů, daňků, sobů, jelenů, srnců atd. — Druhý spůsob vyvinování rohů 

 jest následující. Čep jeho jest kostěný, krátký, hutný, špičatý. Na povrchu jeho tvoří se 

 obal tvrdnoucí látky rohové, jako pochva čep objímající. Sotva nejhořejší vrstva utvrdne, 

 již pod ní nová se vylučuje, hořejší ku předu tlačí a opět tvrdne. Takto roste roh 

 takový rychle, a poněvadž na obvodu čepu více látky rohové se vylučuje nežH na jeho 

 špici, tlačí vrstvy postranní konec rohový ku předu, čímž mezi tímto a čepem dutina 

 povstati musí. Zvířata rohy takové nosící jmenují se lake dutorohá; a patří sem býci, 

 berani, kozli atd. Rohy tyto skládají se z pravé látky rohové, a rostou jako vlasy a nehty 

 ze stejné složené látky. 



Zvláště dlouhými, outlými a krásně točenými rohy druhu právě popsaného vyzna- 

 menávají se některé sajhy (Antilopa), v Africe a Americe žijící a našim jelenům po- 

 dobné. Nejmohutnější roh jest zajisté roh nosorožcův (Rhinoceros), zvířete to po 

 slonovi mezi ssavci čtvernohými největšího a nejsilnějšího. Roh jeho sedí na přední 

 straně nosu a dosahuje častokráte délky dvou střevíců. Roh tento ale nevyrůstá z čepu 

 kostěného jako u předešlých, nýbrž sedí pouze v kůži a není vlastně nic jiného, nežli 

 množství v pevnou homoli slitých a speklých chlupů. Někteří nosorožci mají dva 

 rohy za sebou státi. Porovnáme-li zbraň tuto s náramnou silou zvířete, uvěříme snadno, 

 Že nosorožec často z boje se slony a tygry co vítěz vychází. Připadá my zde nu 



