266 



pohodlné postaveni, a bez nepronikatelného brnúní ztěžka by se ještě některý z jeho 

 příbuzenstva radoval z růžového světla slunečního. 



Zde vedle něho viděti podobného zvířecího Don Quixota, nikoli však z tiché, 

 mírné Manchy, nýbrž ze žhoucí Afriky a perlodárné Indie , — jest to I u s k o u n 

 (Manis, Schuppenthier), zvíře čtvernohé, as jako naše kuna dlouhé a nízké, které 

 z omylu na sebe obléklo kabát rybí, když pán Bůh zvířatům šat rozdával, ačkoli šupiny 

 jeho, ne jako u ryb z látky kostěné neb skleněné, nýbrž pouze ze spečených k sobě 

 chlupů se skládají. Předobře se mu však hodí tento oblek z pevných, ostrých šupin 

 proti zubům nepřátelským. 



Když jsme již o šupinách promluvili, tedy se podívejme hned také na některé 

 jiné šupinatce. 



Z nesnaírného množství ryb málo jich jest, jež by nekrášlilo šupinové roucho 

 v stříbrných a zlatých barvách se lesknoucí. Rozeznáváme u ryb hlavně trojí tvar šu- 

 pin. Jedny jsou okrouhlé — u ryb kostnatých (Teleostea), buď na všech stranách 

 stejné, bud na zadní, ke kůži připevněné, hřebenovitými výrůstky opatřené. Šupiny 

 tyto jsou z látky kostěné — a nosí je kapři, štiky, lososi atd. — Šupiny tvaru dru- 

 hého jsou čtverhrané, a látkou jako skleněnou potažené. Šupiny tyto náležejí rybám 

 z největší části již vymřelým (GanoideaJ. — Tvar tento přechází v tvar deskovitý, při 

 němž kostěné, pevné desky jsou bud porůznu v kůži zapuštěny, anebo více a více se 

 k sobě přiblíživše konečně celou rybu v pevné, souvislé brnění oblékají. Sem náleží 

 jeseter (Accipenser, Hausen), ostrcoun (Ostration, Kofferfisch) a jiné. 



Nejprvnější a největší však desky a štíly mezi všemi zvířaty mají želvy. Po- 

 dívejme se jen na štít želvy obrovské, který na 5 stř. dlouhý a tak pevný jest, že jej 

 nižádnou zbraní prokláti nemožno. Příroda, která si na svůj krasocit nemálo zakládá, 

 vyryla štíly želv někdy velmi vkusně a krásně. Jest pak při želvách to pamětihodné, 

 že jejich štíty jsou pouhá proměna kostry. Štít zádový čili hořejší složen jest ze že- 

 ber v plochu rozšířených a vespolek spojených. Štít břišní čili dolejší povstal zase 

 z rozšířené prsní kosti. Želvy podobají se tímto poněkud ke hmyzu, majíce čásf kostry 

 zevnitřní. 



Zde jiný opět ozbrojenec, šeredný na pohled, zlomyslný a nebezpečný dle po- 

 vahy. Jest to krok od il, obr mezi ještěrkami, až na 30 stř. dlouhý. Žije ve volkých 

 • řekách horkých zemí a přepadá zvířata i lidi. Jsou to noční dravci, jakoby se den 

 děsil šerednosti jejich. Mrzutě pohlížíme na jejich kostěné štíty, které ani hrot ani koule 

 proraziti nemůže. 



Zde, ejhle ! celý voj divodružných ozbrojenců, v pevné brnění oblečených a sil- 

 nými klepety ozbrojených. Jest to armáda raků, krabů a mořských pavouků. 

 Kdykoli se dívám na tylo těžce obrněné a ozbrojené postavy, vždy mi připadá, jako- 

 bych viděl výjev z jakési nové Dantovy Božské komedie, kdežto množství slavných ně- 

 kdy lidobijců z řádu rytířského v raky proměněno jest, oděné v neproniknutelné brnění, 

 jak někdy za živa chodívali, kteří v ustavičném mezi sebou trvají boji a zápasu ; a kdykoli 

 jeden druhému nohu neb klepeto v hrdinském potýkání utrhne, rychle mu roste jiné. 



Tamto vzadu však spatřujeme raka poustevníka (Pagurus, Einsiedlerkrebs), 

 vykukujícího z plžové skořápky, kterou pracně za sebou vleče. Ubožátko! vším právem 

 mohl by si postěžovati na nespravedlivost přírody. Jakoby se jí bylo kovu již nedo- 

 stalo na brnění pro něj, nechala mu zadní čásf těla docela nahou a měkkou. Štěstí 



