269 



šfovkou (žížalou, lumbricus), a budeme o něm na jiném místě ješlě podrobněji mluvili. 

 Vyvinuli soustavy nervové jest značné, pijavky však nemají žádných zevnitřních přívěsků 

 ku podpoře fiidel svých a zvláště hmatu, k Čemuž u jiných tykadla slouží. Ústrojí 

 plemenné jest velmi podobné onomu fervů zemních, ku kterýmž též známá žížala ná- 

 leží. Všeobecné spořádání soustavy cévní jesl lakové, že krev v cévě hřbctní od zadu 

 do předu běží, v cévě pak břišně naopak. U pijavic není žádného naznačení srdce, zá- 

 ležejícího u nižších zvířat z pouhého rozšíření hlavní cévy, které ale u jiných některých 

 červů nechybí; krev jest jako u největší části červů oblých červená, ačkoli někteří mají 

 krev žlutou, a u jednoho červa mořského, nazvaného Sabella, pozoroval Milné Ed- 

 wards zelenou. 



Co o pohybech, spůsobu života a jiných výkonech životných pijavky řečeno, mohl 

 laskavý čtenář nejlépe a s prospěchem toliko na živých pijavkách studovati, chce-li ale 

 anatomické složení projíti, tu jest první potřeba, aby pijavici docela mrtvou měl, čehož 

 nejsnadněji dosáhne lim, když ji na více minut dá do tresti sirkové, líhu neb též oby- 

 čejného octa, který však poslední jest škodliv nožům. 



Počněmež s povrchním prohlídnutím těla, kdež nejprve nám se ukazuje přední a zadní 

 příssadlo, pak sestavení těla samého z kroužků. Jeho podoba jest dlouhá, štíhlá, válcovitá, 

 při lom trochu zploštělá. Počel kroužků bývá 94 — 110, a nikdy se nemění vyrůstáním 

 zvířete, tak že u mladých i starých stejný zůstává ; pokožka těla, jakž každý kdo pijavku 

 do ruky vezme sám ucílí, hladká, při tom tuhá a slizovitá ; na čerstvé pijavici je ne- 

 snadno větší kousek sloupnouti. Kroužky, počnouc od hlavy až do prostřed těla, ro- 

 stou do délky a šířky, tedy vůbec jsou poi-ád větší, pak jim ubývá šířky od jedné 

 strany k druhé, a blízko zadního konce těla jsou i lenši, tak že tam, zvláště u trochu 

 stažených pijavek, již ani dobře jich nelze rozeznati. Každý z laskavých čtenářů již snad 

 pozoroval, že pijavka předním i zadním koncem stejně rychle se přissává, ono však 

 příssadlo zadní že zůstává při každém pohybů okrouhlé a podobu svou nemění, přední 

 ale, není-li jím právě pijavka připevněna, že mívá obyčejně podobu více končitou, asi 

 jako nějaký rypáček. Hlava skládá se z 9^10 kroužků, na nichž černé lesklé oči 

 postaveny jsou v podobě podkovy, a sice tak, že na prvním se nacházejí po každé straně 

 3, má-li ale hlava , jakž nejčastěji se přihází, 10 kroužků, tedy jsou na prvním po každé 

 straně dvě, na druhém pak po jednom, na čtvrtém a sedmém kroužku též po jednom, 

 což dělá dohromady 10, obyčejný a neměnící se počet očí (obr. I. fig. 10). První kroužek 

 hlavy není dole spojen ; on představuje spůsob pysku a rovně dobře slouží při tvoření 

 předního příssadla, které bychom proto neměli ani tak jmenovati , poněvadž není stálé. 

 Ke straně hřbelní, zrovna před příssadlem zadním, nachází se malý otvor řiti. 



Mimo lenlo zevnitřní přehled těla musíme ještě v krátkosti udali složení vnitřní, 

 načež můžeme blíže určiti postavení pijavky v soustavě přírodopisní, ku konci pak 

 anatomické složení pijavky lékařské obšírněji vyjasníme. 



Za otvorem úst, které jsou ohrazeny třemi čelistmi, následuje svalovitý požerák, 

 do něhož se vylévají žlázy slinné ; jícen pak otvorem lak malým, že jen u větších pi- 

 javek jej lze pouhým okem pozorovati, končí se v žaludek složitý a mnohonásobně vy- 

 bočený, jehož směr však, jako i ostatního střeva, jest rovný. Játra mají pijavky velmi 

 vyvinutá, i jest jimi zevnitřek slřeva co zvláštní vrstvou potažen. Pijavky jsou obojňáci 

 (Hennaphrodilae) a vzájemně se zúrodňují. Soustava plemenná skládá se z devatera 

 moudí pokaždé straně (obr, l.íi^. !.«, /S, 7, atd.), která s měchýřkem semenným, rovněž 



