272 



livě rýhovanou (fig. 60- Za těmito rýhami nalézá se třihraný otvor úst, ohraničený 

 třemi obloukovitými vypuklinami, liteře jsou odděleny brázdami. Za těmito vypuklinaroi, 

 v druhé tedy řadě, opět jsou tři vypukliny (e, e, e), více do zadu vynikající než ony 

 první, a brázdičkami jeřtě hlubšími odděleny. 



Brázdy vypuklin obojích se spojují, a do nich mohuu napřed strčeny býti če- 

 listi Cn,n,n). Tímto ústrojím mohou se ústa pijavčí lehce zpod pysku vystrkovati, těsné 

 na nějaký předmět přilnouti a dle vůle opět skrýti. Pěkné bílé čelisti máji podobu 

 půlčočky, skládají se z bílé tvrdé kůže nesoucí zoubky, a uvnitř jsou vyplněny vlákny 

 svalovými (obr. II. fig. 6., 7., 8.). Oblou svou plochu a z části ostří obracejí napřed 

 a ven, stranu jako useknutou, od níž svaly vynikají, do vnitř. Každá čelist nese na svém 

 předním kraji 60 ostrých zoubků, a jen oba konce krajní jsou prázdny. Čelisti tyto 

 jsou jak na zevnitřním tak na vnitřním konce opatřeny svaly (svaly konce zevnitřních 

 viz na obr. I. fig. 1. b'), které je sbližují a opět roztahují, a tento pohyb pak oučinkuje 

 i na požerák. Na svém zpodu každá čelist je obklíčena a jako obroubena blánou sliz- 

 nou dutiny ústní, kamž může jako do nějakého pouzdra vztažena a ukryta býti. Tři- 

 hraný otvor úst velmi dobře je pozorovati na pijavici, která na sklo se přissála (obr. I. 

 fig. 4. 5.). Svaly, které se připevňují na čelist z obou konců, jako pilku ji pohybují, 

 neb tlusté a oblé čelisti sotva by mohly pouhým stisknutím hrubší kůži, jako jest kůže 

 větších zvířat, proniknouti. Nelitoval-lí laskavý čtenář dle tohoto popisu blíže se s ústro- 

 jím ústním seznámili, snadno se mu vysvětlí úkazy při příssávání a kousnutí pijavky. 

 Vysvětlí si snadno, proč rána má podobu třibranou, a proč zvláštní pocit spůsobuje. Že 

 je pijavky ještě samy od sebe neodpadlé nebezpečno strhovati, snadno každý uzná, 

 nebot čelisti zůstanou buď vězeti, anebo rána se učiní velmi nepravidelnou a ná- 

 sleduje bolest nemalá. 



Požerák má silná vlákna svalová, z nichž nejnápadnější jsou ona, která běží po 

 délce; ostatní, přicházejíce od hřbetu, břicha a boků, upeviiují se naň se všech stran. Tato 

 vlákna jej stahují a rozšiřují, jak to při ssání patrně vidíme. Okolo požeráku nacházejí 

 se malá bílá zrnečka, žlázy slizne. 



Podoba požeráku jest podlouhlá, uprostřed je nejširší, na koncích trochu 'zoužen. 

 Ústa, čelisti a požerájtjjsflgj. zajisté velmi složité ústrojí pro červa, tvora tak nízko po- 

 staveného, a však shoduje, se to docela se zákonem a úpravou přírody, že u nižšíck 

 tvorů nejvíce na iutO;(^|áA^ vynaložila, která k živení jednotlivce slouží. 



Jícen Oi^^itti^iíJlScife úzkým přechází v první oddělení žaludku, které však ještě 

 jest jednoduché aSěfliá žádného vybočení. Žaludek (obr. I. fig. 1. b, d) sám obnáší 

 svou délkou dvě třetiny celého těla, a stěnami příčními na 1 1 oddělení se rozpadá, kte- 

 réž každé raá dvojí vybočení; toto pak oddělení souvisí spolu otvorem toliko co jehličí 

 bod velikým, což nám dostatečně může vysvětliti zdlouhavé trávení těchto zvířat. Veli- 

 kost jednotlivých oddělení žaludku roste až k šestému, šesté a sedmé jsou stejné, 

 ostatní až k jedenáctému jsou největší. Ona vybočení větších odděleni žaludkových 

 počínají semotam též podobná zoužení ukazovati, což nejvíce platí o posledním, totiž je- 

 denáctém odděleni, jenž se vyznamenává též délkou svou, sáhajíc až do polovice ko- 

 nečníka (obr. I. fig. 1. u, u). 



Žaludek složen jest z blány něžné buněčné a vláken svalových , oběžných 

 i rovných. Blána vnitřní slizna jest velmi pěkná a řasnatá, i chová v sobě malé žlá- 

 zečky slizne. Poslední oddělení žaludku přechází v střevo tenké s násadci jako ná- 



