282 



tenké stěny mají a životní šfávou (Protoplasma) naplněny jsou, v níž malá bublinka co 

 buněčné jádro plove. Tyto původní buňky povstávají v životní šfávě jiné buňky, a roz- 

 množují se dělením ve dva neb čtyry díly (viz Živa 1853). Všechny íásti rostlin vy- 

 vinují se z takových původních buněk, a teprva zponenáhla proměňují se v rozličné 

 látky, které co kůru, lýčí, dřevo, dřeň, list atd. rozeznáváme. 



Povážíme-li, jaké nesčíslné množství rozličných rostlin na zemi se nachází, jak 

 rozličné části na jednotlivé rostlině jsou, a že všechna tato rozmanitost tvarů z jedi- 

 ného pratvaru totiž z kulaté buňky se vyvinuje : rozšíří se obor přelvořování rostlin 

 sice do nekonečna, ale pozdrží předce určitý základ. Nebof nemusíme se zde spokojo- 

 vati s ideálem, s abstraktním vzorem, nýbrž máme před sebou skutečný, viditelný pra- 

 vzor, totiž původní buňku, jejímž přetvořováním všechna rozmanitost tvarů povstává. 



Vylíčení těchto proměn buňky naplnilo by celé knihovny, obmezíme se tedy 

 přede vším jenom na vytknutí hlavních stránek těchto proměn. Podrobnější jednotlivé 

 příklady podám v pojednáních příštích čísel. 



O přetvořování rostlin dá se z patera stanovišt jednati. Předně objevují se pro- 

 měny na jednotlivé buňce bez spojení s druhými ; zadruhé vidíme proměny na sku- 

 peninách bunččních, na cévách a v tkanivu; zatřetí na částech rostlin, které po sobě 

 na určitých místech povstávají (Gothova metamorfosa) ; začtvrté dají se obdobné ústroje 

 rozličných rostlin porovnati a v řadu sestaviti (soustavosloví); konečně může se zpo- 

 ncnáhlý vývin rostlin na zemi od nejstarších dob až do nynější stopovati, při čemž 

 se ovšem přetvořování v největší míře jeví. 



Připojí-li se k tomu ještě sady rostlinářského zeměpisu, podle nichž se v roz- 

 ličných krajinách země obdobné rostliny zastupují, obdržíme do oboru přetvořování 

 rostlin celé rostlinářství, pokud se jen s tvarem a ne se zábyvem ústrojů zanáší. Ten 

 celý nepřehledný obor řídí se pak jediným zákonem. 



1. 



Přetvoro váni buněk. 



Základem všech proměn v říši rostlin jest vlastně proměna buněk ; všechny 

 ostatní proměny cev, listů atd. jsou jenom jednotlivé stránky její. 



Všechny buňky jsou k sobě zpočátku podobny: skládají se z tenkého vaku, 

 uvnitř jinou blánkou opatřeného CPrimordialschlauch), v níž mimo jiné později vytvo- _ 

 řené látky chová se buněční tekutina a malá bublinka. Podoba buňky jest kulatá nebo 

 oblá, teprva později obdrží rozličné jiné tvary, z nichž se kmeny rostlin sestavují. Tento pr- 

 vopočáteční stav buňky může se v trojím spůsobu pozorovali: budu jednobuněčných rostlin, 

 bud u mnohobuněčných, kde nové ústroje tvoří, bud v běli cévních svazků. O promě- 

 nach jednobuněčných řas a plísní jednali jsme již vloni (viz Živu 1853), a potřebujeme 

 se jenom na tvoření plísňových vláken, škrobových zrnek a na zelená pásma Spyrogyr 

 upomenouti, abychom obraz čilého přetvařování původních buněk obdrželi. 



fiasy, které jenom z velikých buněk se skládají, jako Vaucherie v našich sto- 

 jalýóTi vodách, ukazuji nejdokonalejší přetvařování. Z elliplické výtrusní buňky vytvoří 

 se pouhým roztažením dlouhý, často na střevíc veliký vak, který se na konci kulatě 

 nndme a v novou semenni buňku oddělí ; pod touto novou buňkou vyroste z vaku 

 malá větev, která k ní snad pohlavní protivu tvoři. Podobné úkazy objevují se u mno- 

 hých jiných druhů ; nejpodivnější jsou ty, kde se dvě buňky, z nichž každá zvláštní rošt- 



