283 



liau představuje, jako u Closteríe a Spyrogyry, k sobě přiloží a skrze otvory již napřed 

 povstalé obsah svých buněk smísí, novou blánkou oděje a dělením nové jednotníky 

 tvoří. Jenom blánky původních buněk zůstanou co zbytek po tomto spojení. U rodu 

 Palmogloea splývají dva jednotníci někdy docela, tak že žádný zbytek nezůstane. Zdali 

 při tomto spojení pohlavní protiva místa má, není jisto ; nás zajímají tyto úkazy co vý- 

 jevy přetvořování. Opačný pochod spatřuje se zase u druhů, kde se obsah jedné buňky 

 v množství nových a malých buněk rozpadá. U Pediastrů zbývá jenom prázdná blánka 

 buněčná, a nově vytvořené buiíky jsou společnou mázdřičkou objaty, v níž se z počátku 

 jako nálevníci čile pohybují, až se konečně v novou skupeninu seřadí a co složený 

 jednolník dále rostou. Nejzajímavější příklad přetvořování jednotlivé buňky poskytuje 

 mořská řasa Caulerpa. Řasa tato skládá se po celou dobu vývinu jenom z jediné buňky, 

 tato ale dosáhne délku jednoho střevíce a obdrží rozličnými výběžky buněčního vaku 

 podobu zoubkových listů, lodyhy a kořenu, tak že se na první pohled k vyšším 

 rostlinám podobá. 



Přetvořování může také přetrvati život mateční buňky, an se z výtrusu jednobu- 

 něčná řasa vytvoří a tato dělením zase v jiné řasy promění, které k původní řase po- 

 dobny nejsou. Teprva po dlouhé radě proměn objeví se zase řasy původního tvaru. 

 Zde se tedy neskládá rostlina z jednotlivé buňky, ačkoli všechny buňky osamotnělé 

 jsou, nýbrž všechny po sobě a ze sebe v posloupném přetvořování povstalé buňky 

 tvoří dohromady jeden jednolník. Přiklad k tomu dává řasa Chlamidococcus, kde je- 

 dnotlivé buňky delší čas nečinně leží a potom teprva v přetvořování pokračují. 



Jiným spůsobem objevuje se přetvořování buněk, ve spojení s jinými buňkami, 

 ve tkanivu rostliny. Z původní mezibuněčné látky mladé lodyhy a listů tvoří se roz- 

 ličné spůsoby mezibuněčného tkaniva, a sice dělením původních buněk a usazováním 

 nových vrstev na stěnách buněčných ; taktéž podrobuje se obsah buněk, n. p. škrob, 

 rozličným proměnám. Některé úkazy opakují se periodicky, jako n. p. tvoření škrobu 

 v podzimku v tkanivu trvalých rostlin. Vyvinování buněk uvnitř v rostlině obmezuje 

 se poněkud sousedními buňkami, na povrchu ale proměňují se buňky volně, tvoříce 

 vlásky a podobné ústroje. Blánka buněk, původně tenká, stává se usazováním nové 

 látky vždy na vnitřní straně tlustší ; sesilování loto neděje se ale všude stejně, nýbrž 

 místem zůstávají prázdné prostory, a tak povstávají tečky čily póry, rýhy, spirální 

 svazky atd. 



Zvláštní přetvořování, které na jednobuněčné rostliny upomíná, jeví se na vý- 

 trusních buňkách čili sporách a na pylovém prášku (PoUen). Povstávajíce v mezibu- 

 něčné látce ve výtrusních tobolkách (Sporangia) nebo pylovém vaku, rozmnožují se 

 opětovaným rozdvojováním vnitřního buněčného vaku, a každá ze čtyř nově povstalých 

 buněk pokryje se na povrchu novými vrstvami, kteréž na povrchu rozličné okrasy, 

 léčky a rýhy mají. Výtrusy na zem padlé klíčí se roztažením vnitřní buněční blánky ; 

 pyl zase na bliznu padnuv vyhání dlouhé provázky, které až k semenním poupatům 

 vniknou. Přetvořování neobmezuje se pouze na tvar, jemu jest i látka buněčná po- 

 drobena. Buňky pokožní obdrží hnědou látku a promění se v korkové tkanivo; jiné 

 barvivé látky pronikají dřevěné buňky; jen dlouhé lýkové buňky skládají se skoro 

 z pouhé buněčné látky. Ve šfávě buněk tvoří se mimo to zelené barvivo čili chloro- 

 phyll, majíc často podobu malých bublinek nebo potahujíc škrobová zrnka ; jiné bar- 

 vivé látky jsou v šfávě květových lislů a tyčinek rozpuštěny, nebo v malých zrnkách 



