286 



První osa okolo stromu nese jenom v prvních letech po klíCení špendlióí, které zde 

 úlvar lupenový zastupuje. Po výročním zrůstu ukončí se slřední letorost zimním pu- 

 penem, který šupinami obalen jest (útvar listů přízemních); rosle-li pak v příštích 

 letech hlavní osa dále, nevyvine nikdy pravé špendlící, nýbrž vždy jenom šupiny. 

 Teprva z koutků těchto šupin vyrůstají malé větvičky, jejichž články skoro docela za- 

 krnělé jsou, a z větviček těchto vyrážejí 2—5 špendlících listfi (útvar lupenový), kteréž 

 dole svými šupinami (přízemním útvarem) obstoupeny jsou. Útvar podkvůtových listů 

 vyvinuje se zase na jiných větvích, které se bezprostředně pod zimním pupenem vytvo- 

 řují. Ale i zde stává se rozdělení, jedny větve nesou jenom tyčinky, druhé jenom 

 plodní listy. Mimo tyto větve, které do řady proměn náležejí, povstává ročně pod 

 zimním pupenem první osy vřeten větví, které se jako tato chovají. 



Větší díl našich listnatých stromů dospěje v první ose jenom k lupenovému 

 útvaru, teprva osy druhého, třetího a vyššího pořádku vyvinou následující útvary. Ostatně 

 neobmezuje se zde životní činnost na vytvoření nejpotřebnějších členů. Obyčejně vy- 

 vinou větve, které až ku květu dospějí, také poboční letorosli, a na těch pozoruje se 

 zase řada proměn. Větve toliž, které z lupenového útvaru vynikají, počínají zase s lu- 

 penovým nebo hned s podkvělovým útvarem; větve, z podkvělového útvaru hlavní osy 

 povstávající, počínají s podkvětovými listy nebo lined s květem; přetvořování jmenuje 

 se v tomto pádu pokračující a pozoruje se zvláště u zelin. Nazpět jdoucí přetvořování 

 vidíme zase hlavně u stromů, u nichž z útvaru lupenového nebo podkvětového zimní 

 pupen vyráží (útvar přízemní), nebo u cibulových rostlin, u nichž v květové pochvě 

 malé cibulky se vyvinují. 



Mohl jsem tím jenom nejvšeobecnější obrysy tohoto přetvořování naznačiti, za- 

 nechaje sobě bližší vytknutí k jednotlivým příkladům, o nichž později pojednám. Mimo- 

 chodem řečeno jest aesthetické pojednání o rostlinách, kteréž teď ve mnohých spisech 

 místa má, nejvíce kusé a nedekonalé, beze vši kritiky a bez botanických vědomostí. 

 Klíčem každého aesthetického dojmu rostlin jest a zůstane zákon přetvořování. 



4. 

 Přetvořocáni v soustavě rostlin. 

 Jako se zákonem přetvořování články kmenu, listy větve v jeden celek spojují, 

 lak že se význam jednotlivé části jenom co článek celé řady pochopiti může : tak ob- 

 jímá společné pásmo celé řady rostlinných rodů, kteréž sice v prostoru odděleny jsou, 

 ale hádavému duchu předce co jeden sbor se představují. Nejenom potomci jedné rost- 

 linné matky, nýbrž i rozličné druhy tvoři řadu, která od rodu k rodu postupuje. Na 

 postupném vývinu této řady spočívá nejenom pěstování zahradních květin, nýbrž 

 i nšlechtění polních a zahradních plodů. Četné odrůdy vinné révy povstaly jenom vli- 

 vem půdy a pěstování; nesčíslné spůsoby jablek pocházejí všechny z jediného druhu 

 s malými a trpkými plody; obilní druhy povstaly též z rozličných trav, které dílem již 

 docela neznámé jsou, dílem s nynějším obílím žádné podobnosti nemají; ročně tvoří 

 se v zaliradách nové a nové druhy růží, Jiřinek, karafiátů atd., kteréž všechny k radě 

 proměn těchto rostlin náležejí. 



Takové též řady jsou mezi rozhčnými druhy a rody. Botanikové rozdělili rost- 

 linstvo v jisté skupeniny, v nichž podobné druhy pod společným jménem zahrnuty jsou. 

 V každém skupení mají jisté druhy ráz jeho nejdokonaleji vyvinutý; ostatní druhy při- 

 stupují k nim nebo vzdalují se od nich. Tyto poslední prostredkují přechod od jednoho 

 skupení ke druhému, a tak povstává přirozené pásmo, jehož postup soustava rostlin ob- 

 jasniti má. Dokonalá soustava má právě řady přetvořování všestranně stopovati a vý- 

 sledky toho v přehledný obraz sestaviti. 



Tak se objeví jednotlivé druhy jenom co články tkaniva, kteréž všechny společně 

 souvisí a vyšší nebo nižší stupeň vývinu představují. Jakkoliv jisté skupeniny rostlin tak ' 

 ostře obmezeny jsou, že i obecnému lidu rozličnost jejich nápadná jest, jako n. p. sku- 

 peni hub, mechů, kapradí, přeslic, špendlících stromů, trav, palem, lilijí atd., jsou předce 

 i tyto skupeniny přechodními řadami spojeny. Od mechu začínajíc pokračuje řada 

 nesčíslnými tvary v tisícerých rodech dále, až u nás dub kremenák, v severní Africe 

 dub korkový v řadě této se objeví. Proto právě jest soustava přirozená tak zajímavá 

 a nad každou jinou soustavu dokonalejší, poněvadž tento postup proměn jak v celku 

 (ak i v podrobnostech objasniti se snaží. 



