287 



5. 



Přel vořování v dějepisu rostlin. 



.lešlé pochybují rostlinoznalci o tom, zdali příbuznost rostlin jest pouze ideální, 

 totiž jenom v myšlénkách spojená podobnost, nebo pocházejí-li všechny rostliny v po- 

 sloupné řadě od několika jenom druhů. První mínění předpokládalo by, že tvořčí síla 

 jenom jednou byla činná a že nyní docela umdlela; rostlinstvo podobalo by se k ho- 

 dinám, které před věky nataženy, pořád ještě stejným krokem jdou. K takovýmto úsud- 

 kům vede domnění o stálých, neproměnných druzích. 



Nic ale není, čím by se loto mínění podporovalo. Příroda naopak všude nám 

 ukazuje řadový postup vývinu, a život jednotlivého tvoru není nikdy pouhým opakováním, 

 nýbrž postupným vyvinováním předchůdce jeho. Ve velikolepé míře ukazují nám rost- 

 liny, postupnými převraty kůry zemské ve vrstvách pohřbené, že rostlinstvo na zemi 

 nepovstalo jedním rázem, nýbrž postupně, vždy dokonalejší, až se nynější tvářnost jeho 

 co poslední člen v dlouhé řadě proměn objevila. 



V nejstarších vrstvách přechodního čili silurského kamení nalézají se jenom nízké 

 vodní rostliny, mořské řasy; odtud začínajíc vytvořila každá doba postupně vyšší rost- 

 liny. V době kamenného uhlí bujněly hlavně vyšší tajnosnubné rostUny, kapradí, pla- 

 vuné a přeslice ; v solních vrstvách (Trias) a v jurovém pohoří dosáhly již špendlící 

 stromy vysokého vývinu, a také jednotlivé lilijovilé a travnaté rostliny již se objevily. 

 Nejdokonalejší tvary povstaly ale teprva v době křídové a hnědouhelní, kdežto již větši 

 díl našich listnatých stromů zastoupen jest. 



V tomto zponenáhlém postupu jeví se nám přetvařování ve své nejrozsáhlejší míře. 

 Pátráme-li pak po základě proměny, najdeme i zde, jako u všech předešlých spů- 



sobů přetvořování, jenom buňky, z jejichž proměny od stvoření světa až do nynějška 

 všechny tyto úkazy pocházejí. 



Buňka tedy jest od prvopočátku skutečný pratvar rostliny, a všechny ostatní tvář- 

 nosti rostlin jsou jenom výsledkem nesčíslných proměn jejich, jsou hieroglifickým výra- 

 zem životní její činnosti. 



Podáváme zde překlad básně, jíž mistr Gothe se snažil i krásnou plet seznámiti 

 a spříznití se svou zamilovanou ideou metamorfosy rostlin. 



Rostliny přetvar. 

 Zdá se Milenko I že směs květinek tisícerotvárná 



Hemžící se sadem bezděky tvou mate mysl. 

 Jména mnohých k sluchu jdou, barbarské však hluky vzajem 



Trou se i žasnoucím druh druha tiskne uchem. 

 Všechny tvary stejné se zdají, žádný cele rovný; 



Zákon tajnostný jistě že v tom sboru kryt, — 

 Posvátná hádanka jakás. — O byf bylo přáno 



Rozluštné slovo hned dáli milence libé! 

 Znik, nuže, jich považuj, postoupně a jak zponenáhla 



Beji vzrůstá, až květ, až z něho se stane plod. 

 Beji semenem se rodí. Úrodnou tof kryto půdou. 



Až je v život zřejmý zem samovolně vydá, 

 Až něžnou tkaninu prvních lupenů svěřiti smi 



Světlu posvátnému, jenž vždy hybe, yzdy pudí. 

 Prostě v seménku ve snách dlela moc, vzorek osnovy zrůstu 



Sám na sebe sklíčen tejné v obálce se kryl. 

 Lístky, kořínek a klíč leda natvořené i bleďounké; 



Poklidný tu život tak v suchu jádro chová. 

 Pak blahodějné vláze podáno se bujně nabobti 



Rychle, nemeškaje dél z skrýše na den se ženouc. 

 JednoducháC zjeveni prvního je útvara ještě 



Dítě to : tak v bejlstvu děcka život se znáči. 

 Záhy nový sleduje prýt se vztýčiv; po kolénku 



Roste kolénko nové, málo se líše druhých; 

 Nikdy však to samé. Hled jen, jak rozmanitými 



Spůsoby postoupně list se po lista tvoři. 

 Co v dolením lupenu srostlé bylo, splývalo ještě. 



Šiří se v hořením, v vroubky, laločky děÚ, 



