ŽIVA. 



ČASOPIS PRIRODXICKY. 



Redaktorové: Prof. Dr. Jan Purkyně a Jan Krejčí. 

 číslo 10. Jločnia ÓruOO. ňíjen 1S54. 



Vychází měsičně pu dvou ará/ch. Cena pro údy Matice obnáší ročně 1 zl. 30 kr. stř., pro od- 

 běratele ostatní ročně 3 zl. stř. Předplaceni přijímá se v kanceláři p. J. U. D. Jos. Fryce, v Jin- 

 dřiiské ulici č. 900 — II., pak u domovníka t musejním domě, kdežto se čísla vydávají. Zasílá se 

 také pošton. Poštovné obnáší ročně 36 kr. stř. 



O spůsobu učení se príroduím vědám bez velikých učených a učebných 



prosti-edků. 

 Sepsal Dr- Jan Pnrkyně. 



3. O prostředcích, jakými se sprosté poinání věci přirodnich na vědecké přenésti dá. 



Ukázal sem v druhém ocidčlem léto rozpravy na několika příkladech, jak naše 

 představy o přirozených věcech berou svůj vznik v sprosté obecné zkušenosti, a bud 

 v takovém obmezeném stavu zůstanou po celé živobytí, nebylo-li přáno jednotlivci vzdě- 

 lati ducha svého na vyšší stupeň, anebo dáno jim dále se rozvinouti až i k stupni vě- 

 deckého poznání. 



Nemalý počet našich čtenářů, kdož sám pořádným během vyšších škol nebyl ve- 

 den k vědeckému spůsobu poznání věcí vůbec, zvláště přírodních, utvořil sobě snad 

 myšlénku o vědách tak ohromnou, nad obecnou silou sprostého ponětí tak vysoko ho- 

 rující, že i pokusu se hrozí jim se sblížiti. Jest to arci myšlénka přepiatá, i nalezne 

 každý, kdož se k tomu odváží, že čím blíže tím více odloží věda onen lesk zařazu- 

 jící, a jen v jemné kráse oku smrtelníka se viděti dává. 



Nebudiž mi za hrdost pokládáno, když já, celé své živobytí s nemalou snahou 

 i dosti dobrým prospěchem vědám věnovav, z pouhé lásky k milým krajanům a z žá- 

 dosti, zoučastniti je slastí vědeckého poznání, svou pomoc k tomu podávám, aby i jim 

 dáno bylo, třeba jen dobami, nahlédnouti do tohoto duchovního, nás všudy obkličují- 

 cího, sprostému oku neviditelného světa vědeckého. Nejde tu o to, aby kdos v obec- 

 ném spůsobu poznání dosti zkušený najednou se stal vědeckým ; k tomu třeba, mimo 

 duševní vlohy, dlouhého a dobře změřeného namáhání, aniž tu divů očekávati smíme ; 

 budiž na tom dosti, podaří-li se mi, u některých aspoň tušení pravé vědoucnosti zbu- 

 diti, jiné na jakékoliv stanoviště vědeckého poznání postaviti, jiným pak levné, daleko 

 nehledané prostředky podati, jakými samoděk k vyššímu vědeckému ovědomění věcí 

 přírodních dospěli by mohly. Nejedná se nám tu o přísnou vědoucnost, jakou žádají 

 potřeby nynější vyšší kultury. Toho dostihnouti budiž školám ponecháno. Naše snaha 

 bude, poznati ducha vědeckého, oblažili mysl tím poznáním, ji osvětliti, ušlechtili, 



19 



