295 



Páleřnalci, nebo též obratlovci, jsou podlé své podoby člověku nejbližší, i od pra- 

 dávných časů co zvěř i co domáci zvírala zajímavost jeho nejvíce budily. Jejich známost 

 u nás i u všech národů dosti rozšířena jest. Jest pak dvojí spůsob této známosti, prosto- 

 národní totiž, o které jsem z počátku (Živa II. číslo 5.) této rozpravy promluvil, a vědecká, 

 které právě nabyti chceme bez velikých učebných prostředků. Jsou tu dvě methody, 

 jedna bere hlavně zřetel na zevnitřek zvířete, abychom z několika stálých, do očí pa- 

 dajících znaků jednotlivé zvíře (tu hlavně páteřnatce) rozeznávali od ostatních, a jemu 

 své postavení v soustavě a jméno vyznačili. 



Ti)f jest poznání vlastně přírodopisné, vůbec systematické -zvané. Druhá me- 

 thoda beru ohled na celou stvůru těla zvířecího, již toliko podrobnou anatomií pozná- 

 váme, jedná též o spůsobech vyvinování se zvířat od prvních zárodků až k dospělosti, 

 hlavně pak považuje úkony životni všelikých ústrojů, jakých život používá k udržování, 

 odrozováni, k rozmnožování sil a hmot tělesných a upotřebování jich ke vzdoru proti 

 útokům přírody zevnitřní a k vykonávání účelů jednotlivcích a pohlavních. Tento spůsob 

 pátrání jest fysiologický a vlastně vědecký. Rozumí se, že obě methody spojiti sluší, máme-li 

 k důkladnému poznání kteréhokoliv zvířete dospěli. Nám zde hlavně o fysiologickém spů- 

 sobu jednati sluší, protože ten hlavně vede k vědeckému poznání přírodnin. Že páleřnalci 

 na ssavce, ptáky, plazy a ryby co hlavní třídy se dělí, každému z našich čtenářů známo 

 jest. Též nikoho nebude, jenž by z každé té třídy neznal menší nebo větši počet jednot- 

 livých zvířat, na svobodě nebo po domácku živoucích. Těchto důkladnější známost podlé 

 loho, jak se nám pohodlně naskytují, jest dostatečná, abychom přírodu každé třídy 

 o sobě poznali a je spolu porovnali, aniž by k tomu cizozemských zvířat potřebí bylo. 

 Já sám někiiy byl v tom postavení, že z nepřízně a sočivosti kollegy nemaje nasnadě 

 cizozemská zvířata k anatomickému a fysiologickému propátrání, obrátil jsem se hlavně 

 k domácím, a snad s větším prospěchem k odkrytí tajností přírody, než abych se byl 

 •po niuseách ostouzel, anebo po zemědílech vzdálených, po mořích a po horách se pro- 

 . báněl. Ne jakobych haněl takové počínání. Jest to ovšem velké chvály, ano slávy 

 ^bodno, zvláště pro botaniku a zoologii, pro lýsikální geografii a geognosii, které jen 

 tímto spůsobem pravé pokroky činiti mohou. Nejznačnější však pokroky přírodověda 

 tehdáž učiní, když bude kultura vědecká tak rozprostřena, že všude sám tuzemec v nej- 

 bližším okolí v přírodě pátrati bude, nemaje k tomu potřebí pomoci cizince. Příroda 

 všude jest na blízku lidskému duchu, třebaf jen aby užil smyslů a důvtipu k jejímu ponětí. 



Jestli nahoře udané náhodné a příležitostní poznání páteře u všelikých zvířat 

 dostačovalo, pojem sobě utvořiti o páteřnalcích vůbec naproti ostatnímu živočišstvu bez- 

 páteřnému : třeba bude hlouběji vniknouti v ústrojstvo těla zvířecího, abychom poznali 

 vlastnosti, na nichž založeny jsou třídy páteřnatých. Předně považujme zevnitřek. 

 Ssavci jsou s málo výminkami chlupatí, ptáci opeřeni, plazi budto nazí (žáby, ralokové) 

 nebo štítnali (ješteři, hadi), ryby šupinaté; ssavci kojí svá mláďata u prsou, odkudž 

 jejich jméno, vejce se vynosí v mateřníku a rodí se mládě živé k jistému stupni dospělé; 

 u všech ostatních Irid kladou se vejce i vylíhnou pomocí roditelů anebo sama sebou v okru- 

 žujicím živlu. Dále poznáme s malou přípravou, že u všech páteřnatců jest krev čer- 

 vená, u bezpáteřných s málo výminkami bezbarvá; červená krev pak u ssavců a ptáků 

 jest teplá, teploty vlastní na stálém stupni se chovající, která též celému tělu se sdě- 

 luje; u ostatnícli dvou tříd jest krev červená a však studená, aneb aspoň živlu okru- 

 žiijícimu, vzduchu, vodě, přiměřena. Co se týče pohybů celého těla, nelze u ssavců 



