296 



nrCili jeden toliko spůsob. Většina jsou chodící na nohách vysokých, jiní pak po stro- 

 mech šplhající, málo mezi nimi letounů, obojžilci ssavCí se plazí, kytové plovají. Ptáků 

 daleká většina jsou letouni; plazi, neplovají-li, lezouce břichem země se dotýkají; ryby 

 vesměs plovou, krom toho jest mezi nimi několik málo letounů. Dále se ohledáme po 

 kusadlech. Ssavci jsou opatřeni čelistmi zubatými, mimo ptakozoba (ornithorhynchus) 

 a kyty; podobně plazi vyjma želvy, a ryby vyjma bezzubé. Psychologické vlastnosti, 

 mravy a chování se zvířat mezi sebou a naproti vnější přírodě neposkytují známek 

 tak výhradných a určitých, abychom jich u roztřídění páteřnatců použiti mohli. Úsudek 

 tu jest velmi nesnadný, závisící z části od naší sympathie, pročež ve vědě málo 

 potřebný. 



Význaky tříd páteřnatců, jaké jsme dosud považovali, jsou hlavně zevnitřní, každé- 

 mu bez všelikých příprav přístupné; další význaky požadují již jakousi známost anatomie 

 a fysiologie. Sem náležejí spůsoby dýchání, plícemi nebo žábrami, k čemuž třeba 

 zvláštní tato ústroji u ssavců, ptáků, plazů, ryb pytevně rozebrati. Podobně jest v ohledu 

 zažívání žaludkem a střevy, oběhu krve srdcem a cévami, vylučování všelikých šfáv 

 a výkalů prostředkem žláz, zúrodnění a vyvinování zárodku, konečně i nástrojů hýbacích 

 i čijících, totiž nervstva a svalstva ve spojení s kostrou. 



Dámf tudíž kratičký návod, jak by sobě našinec i mimo školy vyšší dosti důkla- 

 dnou a vědeckou známost přírody živočišné získati mohl. Předně nesmí opominouti, 

 pozorovati zvířata za živa, jejich činnost smyslnou, jejich spůsoby rozumování, jejich 

 pudy (Triebe) a vnuknuli (Instincte), pohyblivost celého těla i jednotlivých oudů, jejich 

 jednotlivci a pohlavní poměry a mravy. Ptáci , menší ssavci nechají se i s rodinami 

 v klecích o zábradlích chovati, a tak se dá jejich celé živobytí proskoutnati; psi, kočky, 

 koně, brav a skot, drůbež dávají nám všude příležitost poznati jejich povahu. Těžší jest 

 pozorování zvěre a ptactva na svobodě, jehož hlavně myslivci a lesníci nabývají. 



Pozorování života plazů, ryb, hmyzu, měkkejšů a j. žádá vůbec čilou mysl, smysly 

 na všechny strany otevřené, živou oblibu v přírodě a soucit s ní. Kdo těchto vlastností 

 buď nikdy neměl anebo je potratil, toho nebude zajímati přírodověda. Jest však předce 

 mnoho příznivců poznáni přírody, zvláště na venku, jenž zde hlavně míněni jsou. 



Druhý nejbližší stupeň pozorování měří na zevnitřek zvířat. Třebaf každé příle- 

 žitosti použíti, abychom se dobře seznámili s význaky zevnitřními zvírat , abychom je 

 rozeznati a pojmenovati uměli. Tu se sbírají lebky, kopyta, drápy ssavčí, péra, zoby 

 a nohy ptačí, svleky plazů, šupiny rybí, krunýře račí, tykadla, křídla hmyzu, skořápky 

 měkkejšů, kory hvězdejšů, rozličné zbraně, okrasy a jiné podivíny živočichů, což arci 

 slouží k ukojení vlastní i přátel zvědavosti. To však málo odpovídá vědeckému poznání 

 přírody. Lépe tomu se blíží následující rod milovníků přírody. Jsout totiž takoví, jenž 

 celou svou činnost vrhají na sbírání jednotlivých tříd, n. př. ptáků a jiných oddělení 

 živočišstva, hmyzu, hlemejžcTů, mušlí, korálů. Hlavní příčina toho jest, že tyto třídy 

 mnoho místa nezajímají a ve sbírkách lépe se na odiv vystaviti dají. Jejich nabytí jest 

 také lacinější, ano i v obchodu jsou pohyblivější. Protož se nalézá mnoho lakových 

 sbírek a sběratelů v hlavních městech i na venku. Nemohu než chváliti takové milo- 

 vnictví přírody, jen bych žádal, aby se nestalo pouhým marným libůstkářstvím a vedlo 

 také k hlubšímu a rozsáhlejšímu poznání. Kdo by ku př. znal systematicky všecko pta- 

 ctvo, hmyzectvo a t. d., a do podrobná každý druh, každou odrůdu jeho, a neznal by 

 anatomicko-fysiologické ustrojí ptačího, hmyzího a j. těla, tomu by zajisté hlavní a v pravdé 



