302 



padne ledy čížka, kanárka, pěnkavu nebo zvonka za křídlo, zatočí úzkostlivě kričicíiii 

 nřkolikrát okolo hlavy a pustí pak ubožáka, s patrným potěšením se za ním dívaje 

 a vyškubaným peřím vůkol házeje. S každým oudem společnosti začíná práč tento 

 hádku, vyzývaje k veřejnému boji. Hedbávníček tiše jim pohrdá, od pěnkav utrží mnohé 

 notné klofnutí, zvonkové spojí se proti nému, a věrný trojlístek křivonosek vykonává 

 k ochraně společnosti neukojitelnou pomstu nad práčem. Vrabec jest i zůstává vždy 

 surovcem, jakož již ukazují neohrabané jeho nohy, tlustý zobák a vykrmené tělo. Teple 

 a hladce ošacen, a vždy hojným, vydatným pokrmem opatřen, jest vždy veselé mysli, 

 co zatím venku bratři jeho v zimě a slotě klofají do zmrzlého zemáku anebo v čerstvě 

 padlém koninci se hrabou, aby zachovali bídný život. Nicméně při vší své surovosti 

 a sprostnosti upřímně a vřele se oučastňuje ve chvalozpěvech , jaké dvakrát za den 

 celá společnost provozuje, čímž prozrazuje více jemného citu, nežli by se člověk do 

 něho nadál. 



Strýc jeho strnad, již zevnitř slušnějšího vzezření, chová se vůbec mnohem spů- 

 sobněji, jest povahy mírnější a nedopouští se takových výstupků z pouhé zpupnosti. 

 Vrabec také nejeví k němu nějaké přátelství, nýbrž i prudce jej pronásleduje. A však 

 ani strnad není zcela prost plebejských vrabčích mravů. 



Obzvláštní výjev v pernaté společnosti jest hedbávníček. Přílišná pýcha, naškro- 

 bené šviháclví, směšná čistotnost, neobmezené hlupství a bezpříkladná žravost vyzna- 

 čuji povahu jeho. Pečliv o čislý šat svůj zdržuje se jenom v nejvyšším patru, jen aby 

 nebyl od ostatní luzy — nebof takovou jest patrně v očích jeho celá společnost — 

 zamazán aneb jinak znepokojován. Dohání-li ho hlad dolů, dívá se každou chvíli na- 

 horu, ouzkostlivě popadá náramné sousto a pohlcuje je s očima vzhůru obrácenýma. 

 Když se nažere, ihned co nejrychleji spěchá na nejvyšší stanoviště. Při vší pozornosti 

 jeho předce ho někdy potká to neštěstí, že bývá pošpiněn. Tu on se honem očišťuje 

 a celé okolí své trestá pohrdlivými pohledy. Z počátku krmil jsem ho každou hodinu 

 z ruky, a nemálo jsem se divil tomu množství, co denně sežral. Divná věc, že pták 

 zevnitřnosli tak spůsobné jest jeden z největších žroutů. Nyní se rSu dává jen dvakrát 

 za den jíst. Poněvadž ale každý oud společnosti sladké jeho mrkve mu umlsává, ne- 

 zbývá pro něj dosti, i musí pak, ač patrně neřád, vzíti outočiště své k semenci. Ob- 

 cování nemá s nikým žádného. Kdo se k němu, bud si již důvěrně anebo ve zlém 

 oumyslu blíží, proti tomu nastavuje široký, dokořán otevřený zobák, jímž zuřivě klapá. 

 Jfen' břivonoskám konečně dovohl, pokojně se vedle něho posaditi, a oni se také často 

 k nčmií blíží, poněvadž jeho samotářstvi a jeho tichost, jeho pýchu a hlupství pocho- 

 piti nemohou. Příležitost ku koupeli v čerstvé vodě nikdy nepromešká. Když se ná- 

 padně nemotornými pohyby dostatečně navlažil, potřebuje při nejmenším celou hodinu ke 

 spořádání své toalety. Bez hnulí, s pohledem docela lhostejným vysedí celé hodiny, a je- 

 nom vyhlídka na čerstvou píci, kterou již z daleka cítí, přivádí ho do radostného rozčilení. 



Naproti tomu jeví se špaček co zosobněná veselost a chytrost. Napohled ni- 

 koho' si' nevšímaje běhá rychle sem tam, nahoru dolů, a má všude oči, v kleci i venku. 

 Při kťmení poráží bonopásky, čížky a jinou drobolinu, nedbaje na onzkostný jejich křik. 

 S dlouhým zobákem svým lak mocně bije do zrní, že polovici téměř vyhází. Syrečku, 

 mrkve, žemličky, masa pohlcuje chtivě veliké kusy. Chléb si rád rozmočnje ve vodě. 

 V koupeli jest celý nezbedný a plýtvá vodou, jakoby stál v oceánu. Nemotorné šla- 

 pání po menších, prudké sem tam běhání, nečisté spůsoby jeho při jídle a pití pnčítány 



