srn-. 



a tlačí kruhy kmenové slranon. Prote se zdá, jakoby vělev z dřeni kmene rostla, če- 

 muž ale tak není, poněvadž se nové části jenom z běli, nikoliv ale ze dřeni tvoři. 



Sem náleží také zacelení ran na kmenu spůsobených. Někdy totiž vyskytnou se 

 při proříznutí kmene uprostřed v dřevě vřezaná znamení , písmeny , hřeby nebo jiné 

 nahodilé věci, ačkoliv na povrchu kůry ničeho se nepozoruje. 



Poraní-Ii se strom na některém místě tak, že se kůra i běl odstraní, tedy se na 

 lomto místě ani kůra ani dříví vytvořiti nemůže. V následujících letech vytlačí se ale na 

 krajích rány bělní vrstva ven a vytvoří kolem rány vypouchlý kraj , který se korkovou 

 korou potáhne. (Obr. 5.). Nově povstávající (Obr. 5.)*). 



dřevové kruhy usazují se též na tomto kraji, 

 až se dohromady setkají a společnou korou 

 pokryjí. Podobný úkaz pozoruje se na hře- 

 bíku do kmenu zaraženém. Výroční kruhy 

 vinou se okolo něho , tak že zdánlivě pořád 

 hlouběji do kmenu vniká, až se konečně do- 

 cela pod korou ztratí. Totéž pozoruje se, 

 když se větev zrovna u kmene ulomí; po 

 několika letech zmizí též pod korou. Staré 



borovice mívají kmen na deset a více střevíců, od země docela hladký, ačkuliv z mládí 

 na těchto místech také větve měly. To pochází z toho, že staré borové kmeny větve 

 shazují a jizvy po těchto větvích zponenáhia docela se zacelí. Teprva tesař nebo tru- 

 hlář najde u vnitř v dříví suky co zbytky takových odemřelých větví. — Podobný zrůst 

 jako u borovice pozoruje se u všech sosnovitých stromů. Zrůst stromů z třídy jedno- 

 děložných rostlin, kamž náleží rákosí, trávy, kosatce, lilije, vstavači a palmy, děje se 

 docela jinak. 



Význačný příklad poskytuje v tom ohledu lak nazvaná španělská rákoska, která 

 pochází z palmovité rostliny. Na příčném průřezu takové rákosky nepozorují se sou- 

 střední kruhy jako u borovice, aniž korková kůra, nýbrž jednostejná řídká hmota, která 

 se pod drobnohledem co dužnaté (k dřeni podobné) tkanivo objevuje. Buněčné Ikanivo 

 toto není patrně v dřeři a kůru odděleno, nýbrž na povrclm objata jest jenom pokožkou 

 S tlustými stěnami a křeraenitou látkou, tak že .skelnou tvrdost obdržuje (Obr. 6. R). 

 V tkanivu, jenž celý kmen jednostejně vyplňuje (M), pozorují se (Obr. 6.) 



malé okrouhlé otvory (G), z nichž každý tmavším krajem obejraut 

 jest (B). Na průřezu ostrým nožem vyvedeném má tmavší kraj 

 tento větší lesk, což na větší hustost tkaniva jeho poukazuje. 

 Každý otvor jest průřez cévy, a tmavý kraj skládá se z lýko- 

 vých buněk, celek pak jest svazek cévní. Prořízne-li se špa- 

 nělská rákoska dle délky, pozná se běh cévních svazků a ma- 

 lých trubiček, které z okrouhlých otvorů na průřezu se prodlužují. 



Toto uspořádání cev pochází od zvláštní oučinnosti sesilujiciho kruhu, 

 části kmene pod útlým ukončujícím kuželem mají sice tři vrstvy, kůru, sesilující kruh 

 a dřeň, ale běl sesilujiciho kruhu drevnatí brzo po vytvořeni listů a stane se tedy ne- 

 činnou. Cévní svazky starších dílů kmene táhnou se až nahoru k rostoucímu konci do 



Nejmladší 



•) Ztval enl představené na výkrojků : c) běl, li) dřevo, r) kára, v) rána. 



