312 



Telml něžné, kratinké stopce. Tato malinka vlkrlčka v několika dnech již započne šišatět, Tlrzce 

 na to vjhHží již co malinká mornie, dál a dále stopka se silui a šištička se natahuje a tloastne, 

 a po kratičkém čase již jest i pozorovati malinká ponpátka, zárodky to přiitich zrniček. Na to 

 počnoa I tato poupátka od stopky se vyzdvihovati, pak i malá oddělenička na stopce zaujímati, až 

 konečně z oné nepatrné vikvičky celý hrozniček se vyvine, jehožto poupátka docela se podobají pe- 

 cičkám velkých hrozinek. Dotud jest hrozniček ještě zcela zelený, té samé barvy co ostatní list ; 

 člm více ale se blíži a připravuje ku květu, tím více ponpátka do žlutá přecházejí; konečně 

 počnou pukati — z a k v í t.a t i , až pak docela žlutobélavě rozkvetou. 



Jest to opravdu velmi zajímavý pohled, jaký působí rozvětvující se hrozniček. Když již zcela 

 ku květu přichystán jest, tu při pěkném počasí, vzláště jestli před tím v noci drobet zprchlo — 

 zarosilo, asi okolo poledne, když keř již hodně se ohřál, najednou jakoby nějaká bytost v něj 

 byla vstoupila, počne sebou jaksi pohybovati, a náhle tu jedna, tam zas druhá, zde několik najednou, 

 tam též, tu najednou všecky ostatní čepičky od stoplček a poupat pukají a odskakuji, z každého 

 ponpátka vyvine se šest malinkých piřeníček, a onen nedávno ještě zažloutlý hrozniček jest v bělavý 

 a velmi příjemné zavánějící květ proměněn, jenž zdaleka vůni růži a rozetek se podobá. 



Vinné poupě skládá se : z pestíku, ze šesti prášnikn spočívajících na tolika tyčinkách asi 

 ■/, palce dlouhých, barvy žlutobělavé, a ze šestirohového lístku — čepičky, k hvězdičce podob- 

 ného, jenž toto všecko před rozvitím ukrývá, kterýžto ale, když hrozniček počne zakvétatl, od stopky 

 poupěte se odtrhne a od prášniků vzhůru vyzdvižen odpadne. 



Zcela jinak to ale vyhlíží, pakli jest povětrnost nepohodlná ; i tehdáž sice roste a vyvinuje 

 se i list 1 hrozen, ale velmi zdlouhavě, a tudy i hrozniček později do květu přichází. Jest ovšem 

 staré přísloví: „Když hrozniček ještě jen dopoledne na den sv. Jakuba odkvěte, přece uzraje," ale 

 zkušenost učí, že, třeba uzrál, proto přece za nic nestojí, poněvadž uzrál špatně; nebot co při víně 

 jaro zanedbá, to velmi nesnadno podzimek vynahradí. Má-li býti vino dobré, nestačuje k tomu 

 toliko srpen a záři, alebrž jest třeba, aby i květen, i červen, i červenec byli teplé ba horké, 

 a teplo aby se s deštěm střídalo. Zatím však suché parno nikdy nenškodi vínu tak jako chladno a stu- 

 deno, zvláště studené deště. To jest i příčina, proč u nás v t-echách tak pořidku dobrého vína máme. 

 Počítaje od roku 1S30 až po 1854 jak málo tu dobrých let udati mohu! Rok 1834, 1841, 1846 

 a 1833, také ještě 1848, ale toliko tam kde nepotlonklo — tedy mezi 34 lety toliko 4 vínu příznivá ! 

 Při pěkném počasí květe víno velmi rychle; ve 48 hodinách bývá celý hrozniček odkvetlý, 

 v 8—10 dnech celá vinice. Při špatné ale povětrnost! hrozniček velmi zdlouha rozkvitá, často květe 

 celý týden, a kolik tu týdná musí uplynouti, než celá vlnice odkvěte! A kdby již na tom jen dosti 

 bylo, ale k této již samo osobě zlé nehodě ještě se obyčejně i jiná mnohem horši přitovaryší, totiž červi. 

 Jestli v čas zakvitání vina nastane chladná povětrnost neb docela studené deště, tu se roz- 

 víjení květu zarazí, do hrozuičku se dají červi, a to častokráte v takovém množství , že v několika 

 dnech větši část ourody jest zničeni. Jest to opravdu až k úžasu, odkud se berou, tak náhle 

 a v takovém množství ? Dnes n. p. jest hrozniček ještě zcela cist a ku květu již ouplně připraven, 

 na keři nikde ani toho nejmenšího se nespatřuje, co by jen na hmyz ukazovati mohlo . zejtra na- 

 stane studené deštivo, a pozejtři již je vše plno červů délky asi '/j palce, v mnohém hrozníčku 2, 

 v mnohem 3, v mnohém i tolik co na stopce odděleniček, ale vždy toliko jeden samoten. V těchto odděle- 

 níčkách onen červík napřed všecka poupátka jakousi pavučinkou v jeden cumel alepuje, pak se v nich 

 zahnízdi a je podžere a zničí, tak že konečně z mnohého hrozníčku nic nezbude, než toliko stopka. 

 Tito červi zdaji se býti poudravy buď nosavců, nebo marany anebo docela švadle nek 

 (malinkých broučku, dle spůsobu a barvy zcela chroustům podobných), an tito dva druhové brouků, 

 obzvláště švtdlenky, krátce před rozkvětem u velkém množství na keřích bývají, listím se živíce, 

 jež na spůsob mřížek prožirají, odkud i toto pojmenováni. 



Červ hroznový jest barvy červenožluté, délky skoro '/, palce, llouštky asi 1 '/, čárky, hlavy 

 černé, na těle jest děsiti Tětšimi a mezi nimi děsiti menšiml prohyby přepásán, mezi kterými vždy 



