322 



zajímavého neposkytují. A co hlavní půvab naší domOviny, staré hrady, bez důstojného 

 okolí zvláště lesnatého ztrácejí, pozná každý, jenáj k. př. Jenštein nebo Okoř s Rožm- 

 berkem nebo Earlšteinem srovná. 



A však myslím, že smutný stav tentd více jest následkem neumělosti a nehyb- 

 nosti než zlomyslného škodění. Vidíme, kterak až na některé výminky štěpařstvi v Ce- 

 chách alespoň tak nepokračuje jak by mohlo, vinařství zakrsává, zahradnictví takorka 

 jen na Prahu a větší statky se obmezuje, a hospodářství, chmelařství, včelařství spíše 

 klesají než postupují, a totéž platí také o lesnictví. A není se věru co divit takovému 

 stavu věcí, vidíme-li, že nemáme dosud školy lesnické, že jediný a ještě mladý časopis 

 náš lesnický jest německý, že naše literatura toho předmětu si dosud méně všímala než 

 sanskritské grammatiky, že všecken ruch i život v tom oboru jest německý, že staré 

 umění lesnické v Čechách téměř až na řeč vyhynulo — jak pak mělo se v lidu za- 

 chovati neb křísiti umění, od něhož jej samo zákonné zřízení lesnictví vzdalovalo? 

 Není zde na místě, všestranně o tom předmětu se šířili, chceme zde jen několik my- 

 šlének diletanta se strany krasoskumné pronésti, jak by věru národní to dílo okrášleni 

 hmotné země i v nynějších poměrech počíti se dalo. 



Přede vším bylo by přiměřenějších sil hodno ukázati, že se požadavky krasocitu 

 praktickým potřebám nejenom nepríčí, ale že se o))djí spojiti nejen dá nýbrž musí, by 

 každému docela vyhověno bylo. Tak k. př. uzná každý cestovatel, že obecná příčina 

 nemalebnosti českých krajin jest jednotvárnost borovin, pro pohodlnost selby i na nej- 

 nepřiměřenějších místech panujících, které jmenovitě střední Čechy obrazem čini seve- 

 roněmeckých písčin, a lesník nám poví, že by dub a smrk dle místnosti nejen krásou 

 nýbrž i výnosností nad ně předčily. Tak jest jednotvárnost vůbec chybou většiny na- 

 šich lesů, od lesníků dosti cítěnou, rovněž jako zanedbávání mnohých v malebném 

 ohledu žádoucích stromovin, zvláště lip, vazů, javorů, jasanů, buků atd., a řidnutí vy- 

 sokých lesů, nad střední a nízké sličnějších a užitečnějších. Tak uzná každý hospodář 

 pokroky, uvedením bramborů, jetele, lucinky, řepky, cukrovky povstalé, a však stejných 

 pokroků ladnosti našich krajin různým tím kvítím a listím zajisté málokdo si všimnul. 

 Tak jest uvádění cizozemských rostlin vůbec předmětem nedůvěry a posměchu se sírany 

 praktiků, kteří nevědí, že téměř všecky naše polní a zahradní byliny z Asie přišly, tak 

 že bychom z domácích na oves, obrok, lékno, kotvici (trapa), trnky, voskeruše, ohnicj 

 atd. obmezeni byli. Tak bylo by uvádění akácií, vlaských topolů a kaštanů v lesnictví 

 nejen k ozdobě nýbrž i ku prospěchu. Tak jest osazení silnic třešněmi a višněmi 

 nejen pro neouhlednost košů oku protivné, nýbrž pro nezhubitelné výhony a přečasné 

 dozrávání ovoce okolním polím škodlivější nežli výnosnější a okázalejší hrušky a ja- 

 bloně, které nejvíce teprv po sklízení zrají, atd. atd. 



Pohlédneme-li k orbě, srovná se jistě každý s námi, že uvedení střídavého hospo- 

 dářství místo trojstranného jest nutnou národní potřebou a nemalou ozdobou ornice, na- 

 hými ouhory tak byzdívané jak zchudlé. A však nelze zde líčiti všecky toho závady; 

 hlavní leží v nedostatku píce a tím hnoje, tedy ve špatném stavu dobytka našeho , jeni 

 v zimě u sedláka nejvíce jen slámu dostává. Nejdůležitější pomoc byla by zde přimě- 

 řený zákon o za- i odvodňování, jaký n. př. Lombardsko má, jímž by možno bylo za- 

 vésti takové zlepšení luk i polí, jaké za našich dnů Anglie s nemalou ale dobře zapla- 

 cenou obětí zavedla — však o tom nelze se zde šířiti. Totéž platí v ohledu přimě-" 

 řeaého zákonu o kommassací (okrouhlení statků, vyměnění dalších osamělých pol 



