324 



brodějném toho vlivu na morální stav a smýšlení dělníků rovněž jak na důchody 

 obecní nesluší zde mluvili ; užitek toho pozná ale každý, kdo na cestách po vlasti naší 

 panské dvory lakořka z délky po vyšších bujnějších stromech a větší ouhlednosti a fii- 

 stotě pozná. I zde bylo by nejlépe, kdyby zahradnické jednotě naší zemským příspěv- 

 kem možné učiněno bylo, obcím, v nichž by bud učitel neb soused nějaký pro sebe neb 

 obecní školku toho žádal, sazenice, semena i rouby zdarma neb v levných cenách 

 dodávati. Až rostoucí vždy nouze o učitele venkovské konečně za příkladem jiných 

 zemí, k. př. Saska, Pruska, zřízení učitelských seminárií spůsobí, bude lze čekancům také 

 řádného poučení v hospodářství, štěpařství, zahradnictví udělovati, by je zase venku roz- 

 šířili, čímž by národní školy teprv užitečnými se staly. Zatím mohla by stipendia zemská 

 ustanovena býti pro ty, kteří by se zahradnictví atd. učiti chtěli — a však vedlo by nás 

 to příliš daleko — pročež jen to přání doložíme, by navržené stolice učitelské hospo- 

 dářství alespoň při větších reálkách brzy uvedeny byly. 



I v městech našich veliký jest nedostatek veřejných zahrad, jejichž důležitost 

 pro zdraví obyvatelstva nemenší jest, nežli pro krásu města samého, jak každý ve 

 Francii, Anglii atd. ihned pozná. Jistý čas, za nejvyššího purkrabího hraběte Chotká, 

 dalo se sice něco takového ve mnohých městech, ale pak vše uvázlo. Tak n. př. 

 v Praze sady na Karlově náměstí jen z polovice jsou ukončeny, a krásná ta prostora, 

 jakých málo v Evropě, zpotvořena je nejškaredéjšíini budovami. Zahrádky, na Staro- 

 městském rynku a Jozefském plácku navržené , nemohly pro všelijaké předsudky 

 vzniknouti. Letně (Belvedere), teJ nahotou svou celý obraz Prahy hyzdící, ješto by se 

 mohly jedním z nejkrásnějších míst v Evropě státi, leží z veliké části ladem, a ostatek 

 jest vinicemi vzorně zanedbanými ledajak pokryt. Budějovice, Hora Kutná atd. nemají 

 žádné zahrady. Jak se pak lze diviti, když zdravotní stav měst, každým dnem těsněj- 

 ších a na fabriky bohatších, pořád se horší, zvláště ani stavitelé naši neznají tuším 

 spůsob oněch v zahradě osamělých domků, které v Anglii, Americe, Paříži atd. po- 

 třebou boháčů, v Drážďanech a Mnichově novější módou předměstími jsou. 



Mnozí zajisté by zahrádku na náměstí svém rádi založili, boji se však, že by 

 maličká prostora ji směšnou učinila. Nám zdá se ta bázeň nedůvodná, vzpomeneme-li 

 k. př. na zahradu v Palais Royal aneb na parterre neb petite Provence v zahradě 

 Tuilerii — vzory tyto zahrad někdejších po světě. Ne velikost, ale rozmanitost za- 

 hrady činí ladnost její — biskupská zahrada v Záhřebe k. př. předčí velikánské parky. 

 Trávník obklopený vysokými stromy, vůkol cesta, vedle ní několik skupení květinových, 

 třebas uprostřed vodojem — tof by mohlo na většině našich náměstí státi, až města, 

 vysoké tržné beroucí, také jednou za příkladem jiných zemí o pořádné tržiště se posta- 

 rají a prodavače omrzí, ve slunci, větru a dešti pod širým nebem státi. 



Pro lesnictví stal se u nás znamenitý krok lesním zákonem naším, jemuž se má- 

 lokterý vyrovná. Bude-li pilně zachováván, načež by měla býti obrácena všeobecná péče, 

 ubráníme se snad ještě záhubných následků posledních let, kde celé lesnictví obmezo- 

 valo se u sedláka na nechání několika semenic po porážce. Jedinkou věc dovolujeme 

 si zde podotknouti. Zákon ten mluví jen o zachování lesů; na mnohých místech však 

 byly lesy k nemalé škodě celé země již porubány a ničím nenahraženy. Pražák připo- 

 mene si stráně při Vltavě od Libně až za Kralupy, Klepy, údolí Šárky, atd. Zde na 

 místech naprosté lesní půdy, kde pro kamenitost nebo příkrost její kromě lesů nic se 

 p«deří, měl by nově uvedený lesnický organismus právo miti, zpět uvedení lakové půdy 



