336' 



6., Grapt. Roemeri Barr- 



'•"' Graptolithus bohemie us Barrande, fig. 5. 

 fig. 7. 8. a Grapt. Colonus Barr, dg. 9. 10. 11. 

 vyskytují se zároveň s predeSlým. Pamětihodný jest 

 otisk fig. 11., kde část osy beze všech bnněk se ob- 

 jevuje, zrovna jako u žijících Virgularií. Příklad do ko- 

 touče zavinutých podává Grapt. turriculatus Barr. 

 obr. 12., kterýž zvláště u Litohlav blíž Král. Dvora 

 a u Chuchlí se nalézá. 



Dvouřadé Graptolilhy obsahují dva druhy, z nichž 

 Grapt. palmeus Barr. na dg. 13. představen jest. Osa 

 přesahuje buňky a jest na tomto kuse roztřepena, ovšem 

 snad náhodou ; může ale býti, že na ose této byly upevněny 

 ústroje pro plování, jako u některých dnešních polypů. 

 Nalézá se u Litohlav, Chuchlí, Hodkoviíek a j. 



Rod Ras tri tes Barr. má osu tenounkou, buňky 

 jednořadé, úzké, tenké, kolmo na ose a vzdáleně od sebe 

 stojící. Rod tento obsahuje čtyry druhy, z nichž se Rastr. Linnaei Barr. na fig. 14. 

 představuje. Nalézá se pouze u Želkovic. 



Rod G 1 a d i o I i t e s Barr. obsahuje druhy dvojřadé s jedinou společnou trubicí 

 u prostřed, čímž se od rodu Graptolithú rozeznává. Sem náleží jediný druh Gla- 

 diol. Geinitzianus Barr., fig. 15. 1&. 17., kterýž s jinými Graptolithy u Vyskočilky, 

 na Lištici, u Litohlav, na Dlouhé Hoře, u Koněprus a Želkovic, tedy v celém horništi 

 graptohthovém se vyskytuje. — 



Podle udaných nalezišť může si milovník skamenělin velmi snadno hezkou sbírku 

 těchto pamětihodných otisků zaopatřiti. U nás, zvláště v okolí Pražském, náležejí tyto 

 skameněliny k nejobyčejnějším, ačkoli v jiných zemích k velikým vzácnostem se počítají. 



Pojednám budoucně ještě o některých jiných skamenělinách silurského útvaru, 

 abych tím snadněji o pamětihodné soustavě tohoto břidličnatého horstva mluviti mobL 



O postavení sluneční soustavy v prostoru světovém. 



Od Dr. Vojtěcha Kunese. 

 11. 



Jupiter. 



S Jupitrem počíná tlupa zevnějších planet, vyznačujících se skrovnou hutností 

 a rychlým kolotáním, následovně i znamenitou zploštilostí. 



Jupiter (Kralomoc), největší planeta naší sluneční soustavy, přesahuje jak objemem 

 tak hmotou všecky ostatní planety dohromady, a kdyby snad nékdy slunce zmizelo anebo 

 působiti přestalo, stal by se ouslředním tělesem celé soustavy. Kdyby země v tom oka- 

 mžení, ve kterém by přestalo působení slunce, nalézala se v prostřední odlehlosti své od 

 Jupitera, obíhala by kolem něho ve 380 letech. 



Oběh svůj kolem slunce vyplňuje v 11 letech a 315 dnech v odlehlosti 102— 

 112 milionů mil. Vzdálenost jeho od země obnáší od 82 až ke 133 milionům mil. 

 Z těchto dálek vyplývá, že na něm sluneční světlo jest 27král slabší nežli na naší zemi 



