341 



Sardinská (panu GrIeserI) , do Toskánska (?"><■ M. Saví) , do Říma jako též 1 do Alglnka. 

 V Sardinsku, a sice v Turíně, vychoval M. GrIeserI již do roka dvoje pokolení. O rozšířeni ve 

 Francouzích snažil se M. C. Moyue, kterýž pěstoval bedvábníčka skočcového na své hedvábárně 

 v Salnte-Tuile ; pak vévoda de Guiche, vyslanec francouzský v Tnrině, který vajíčka do Marsellla 

 a zoologickému spolku pro uzdoniácuění (societě zooIogIi(ne ď accllmation) zaslal. 



V Paříži se bedlivé vychováváním jich zanáší prof. zoologie M. Milne-Edwards, který je uká- 

 ' zal též Pařižslié společnosti věd v sezení letošním dne 38. srpna. Hedvábníček skočcový přede něco 

 silnější nitku hedvábnou než hedvábníček marušový, a podává tím látku pevnou, něco hrubější, ale 

 trvalou a ke všem druhům šatstva se hodící; a poněvadž možno vícero pokolení do roka vycho- 

 vati, an naproti tomn jeho soudruh přástevnlcký, hedvábníček marušový, pouze jen jedinké pokaleni 

 do roka počítá, a proto že bylina, kterou se živí, totiž Ricinus communis (skočec obecuý) n nás 

 v ťechách se velmi dobře daří, *) poskytujíc i mimo to ještě semeno, z kterého se olej k osvět- 

 leni, k mydiářství a k užívání léčivému (oleum niciul sen Palmae Chrlstl seu Cactori) pro vzbuzeni průjemu 

 rohí — tedy jest skutečně žádoncno, aby se u nás spolek pro rozšíření a zvelebení hedvábnlctvl v Ce- 

 chách o tu zasadil, aby vajíčka, jež nyní snadněji dostati možná, sobě zaopatřil a zkoušliy s pěstováním 

 tohoto velmi užitečného a pro průmysl velmi důležitého bedvábníčka skočcového učiniti, které by ča- 

 sem svým uveřejniti mohl. Podle pana GrIeserI požívá housenka tohoto bedvábníčka též 1 listy vr- 

 bové (sallj, AVeide) aneb locilty hlávkové (la tuca sativa, Kopfsalat), a jimi živené dávají zámotky 

 téže dobroty jako živené listím skočce obecného. Upozorňujeme pro naduvedené výhody na důležitost 

 uzdomácnění tohoto bedvábníčka n nás v Cechách, a vyzýváme spolu .šlechetné a podnikavé průmy- 

 slníky, by všemožnou péči se zasadili o bedlivé jeho vychování a rozšíření. Dr. Karel Spol. 



O pěstováni vina v Čechách, 



Sepsal Filip Čermák. 



(Dokončeni.) 



Příprava k sbírce. 



Sbírka jest vinaři čili majiteli vinic to samé, co žně jsoQ rolníka; tedy jako k těm, když 

 cos se blíží, přípravy se dějí, tak podobně I k oné. 



Když víno dozraje , neb alespoň když čas již nutí k sbírce , přede vším se prohlídne celá 

 vinice, aby se ocenila mnohost vína ; neb dle toho se pak potřebné nádoby uchystají. Na vědro 

 vína počítají se obyčejně dva korce hroznů. 



Několik duí před sbírkou započne práce s lisem. Místnost totiž, kde tento stojí a kde oby- 

 čejně zásobné nádoby složeny bývají, se vyprázdni, pak vše se vysmejčí a vymete. Potřebné nádoby, 

 jako: vybeduěné sudy, kádě, strokvasy čili karbovnlky, se ometou, obruče, jestli na nich povolily, 

 se přitáhnou, a jestliže na blízku voda, potok neb řeka, sem se přivalí a štrejchem naplní. Když 

 jak náleží se zamoči, voda se vyleje, nádoby se dobře vyčistí, ještě jednou vypláknon a domů od- 

 vezou. Sudy na červené víno zůstanou na jedné straně, obyčejně s čípkem na dně, nezabedněné, 

 a když vysácbnon, hned se postaví na místo ku kysání ustanovené ; sudy na bílé ale se zabední, 

 a buď hned do sklepa na kantuýře umístí, anebo se zatím v lisu (tak slove i místo kde lis atojí) 

 ponechají. Pakli ale neni na blízka vody, ta otužené a dobře oprášené nádoby uejprv studenou vodou 

 se vypláknou, a pak vařící, aby se dobře zatáhly; — když pak v horké vodě již dobře jjon vy- 

 myty, tuto se vyleje a sudy vypláknou a opláknoo se ještě jednou studenou vodou. Pak se umístí 

 na svá stanoviska. 



Podobně se i omete a opráší lis, a prohlédne se, zdali žádné správy nepožaduje ; tu se každý 

 klínek přirazí, a šroub buď lojem nebo mýdlem se namaže. Potom se ucpe v stoku díra, kudy meš 



*) viz PresIQv rostlínopis sir. 1336. kdežto již v rolíu 1846 vydaném též se zmínka činí o iiousence Phalaena Cyntliia na 

 létl, t))-li:iC< žijící, která pvede liudvábí liruiiélio druhu. 



