343 



k r o zk a rb o v li n i, t. j. k rozmačkání, a nebo 1 také hned na vlnici se rozkarbuje. Aby se děl- 

 níci při drubém rázu v práci nemeškali, dá se znamení na přič kladenými tyčkami, podkud již sbí- 

 ráno jest, klade se manda. 



Při pěkné povétrnosti a když jest vína hojnost a dobré, jest sbírka velmi příjemná, ale zcela 

 naopak, pakli jest povětrnost studená, jak obyčejně bývá, a při tom ještě vina málo a špatné. 



Karborání. 



Karbování jest rozmačkávání hroznů. Děje pak se takto : Hrozny sesbírané vysypou se do 

 strokvasn, karbovnlku. Nyní dra neb tři dělníci chopí se paliček a hrozny silně jimi mačkají. 

 Kdyi již hoduě na brečku rozmačkány jsou, vezme se čistě umytá motyka, a tou se načisto pro- 

 dělají. Je-li to břečka z modrých hroznu, vleje se do nádoby ku kysání již připravené, jest-li ale 

 z bílých neb smíchaných, hodí se na čeřen^ t. j. vyleje se do truhlíku na stok. 



Jest i jiný spůsob sbírky i karbování, nežli tento obyčejný. Všecky hrozny, toliko očištěné, 

 kladou se napořád do té samé nádoby, a ta, když jest plna , odnese se na místo, kde již pro- 

 stranný stůl, na dvou stranách látkami obroubený, uchystán jest, a na ten se vysypou hrozny. Nyní 

 přistoupí dělnici, a čisté modré hrozny oddělují zvláště, špatné pak docela odstraňuji, a ostatní 

 všecky a všeho druhu k bílému vinu berou. Na místě karbování užívá se jakéhosi stroje. 

 Jest to mlýnek , mající koš a dva hřidellky podlé sebe , každý se zvláštní klikou , jednou ta 

 druhou tam. Tento stroj se postaví nad kádi ueb strokvasem, jeden dělník hází hrozny do koše, druzí 

 dva točí proti sobě, a hrozny padající mezi onyno hřídele rozmačkají se. 



Naši pradědové užívali ku karbování nohou. Podobné, jako se tu atom dosarad zelí šlape, tak 

 někdy i víno se šlapávalo. A v skutku, kdyby nebylo té okolnosti, že i nejčistěji umyté nohy 

 přece ještě čistější jsou, když přestanou šlapat, než byly po umytí, nebylo by přes rozšlapáni hroznů; 

 nebot jak paličkami tak mlýnkem přece někdy se rozmačká i stopka , zvláště neni-lí vyzrálá , a tu 

 přimísí se jakási kyselka k meštu; noha ale jest měkká, a nerozmáčkne nižádnou stopku. Při ne- 

 dozrálém vině také mnozí otrhávají jen zrníčka a ty toliko lisují, odhazujíce nezralé stopky. 



Lisování. 



Lisování jest vymačkáváni nieštu z hroznové břečky. Až posud nakládalo se stejně s vínem 

 íerveným jako s bílým, od karbování ale jest to zcela jinak. Bílá břečka, jak již řečeno, hází se 

 na čeřen, a když tento jest naplněn, vše se urovná, aby všude komíny -- tak šlovou rozmačkauá 

 zrnka — stejné ležely, pak se vezmou laCky , jedna položí se do prostředka , pod páku nebo pud 

 štiku, druhé dvě této naproti, jedna v právo druhá v leva, od bortu truhlíku asi na píd. Nyuí se 

 sáhne ku prknům — k podlaze, a ta se co podložka na látky položí tak, aby při lisování zou- 

 plna mezi truhlík se vtěsnala. Na to se sáhne k polštářům, a právě jak onyno tři latky byly polo- 

 ženy, tak nad nimi na podlahu položí se nyní tři polštáře, pak přes tyto tím samým spůsobera jiné 

 tři. ale napříč, a přes tyto příčem opět jiné tři — udělá se hranice — a sice tak vysoká, jakto 

 požaduje buď štika nebo žába. Je-li to lis s žábou, započne se pak špalkem točil, až jej šroub o něco od 

 země vyzdvihne, tu páka čili žába celou svou silou ulehue ua hranici a mest se žene ouprkem ; když 

 špalek dosedne až k zemí, otočí se opět, a tak se pokračuje kolikráte až do třetího dne. Když již žádná 

 šfáva více neteče, ueb alespoň velmi málo, tu se šroubem vyzdvihne žába, hranice se shodí, podlaha 

 se rozebere, taktéž i truhlík, a komíny kolem asy na šest neb více palců se osekají. Tyto osecky se 

 roztroLí, urovnají a umačkají na ostatui komíny opatrně a pevně , aby nepadaly. Nyní opět se 

 vezmou lafky, na ně se položí podlaha, na tuto polštáře, a pak se pokračuje, jak již bylo udáno. 



Je-li lis se štikou a tedy s jedním šroubem neb s dvěma, vše se děje sice tím samým spů- 

 sobem, toliko s tím rozdílem, že tam ončiukuvala páka, tu ale oučlnkovati musí šroub. Ten se nej- 

 dříve natočí na pánvičku v štice zasazenoQ, pak se přitáhne sochůrkem, a když ten již uestačnje, 

 sochorem, když pak ani ten již nelze utáhnouti, uváže se naň láno, které upevněno jest u panny 

 t. j. II točil iho se sloupu, do kterého zasazen jest socbůrek, a teď se pomalu přitahuje. 



