3^0 



Mimochodem badiž zde také podotknuto, že c.k. vlast, hospodářská společuost již v první době 

 svého účinkováni také marušovou školku založila na pozemku u Předaiho Ovence (Bubenče), kterého 

 jí čeští stavové k užíváni popřáli. V pozdější době najal hospodářský spolek na marušovou školku 

 zádušní pole, ležící nedaleko společenské školkj. Z nadřečeuých marnšových školek rozdával zdarma 

 spolek marušové semeno, s tištěným ponaučením jak se zadělávali má, a marušové stromky. Tím 

 prostředkem se po celých Cechách maruše rozšiřoval)'. Některý majetník stromků marnšových, 

 b)v dostatečně marušovým listím zaopatřen, počal hedvábničky (bource marušové) pěstovati, a když 

 se mu hedvábnictví dařilo, oblíbil si je, a tak se po Čechách rozšiřovalo. 



První zakladatelově hedbávnictvi v Praze bylirokn 1749 Vlachové: major od zeměměřičů Karel 

 Cremeri a podnikatel divadla Locatelli. Řečený major dal s vyšším povolením vysázeti marušové 

 stromky v městských příkopech, a od strany nejvyšší vlády se mu vlastnictví těch stromků ponechalo. 

 On nmřel roku 1757. Pozůstalá vdova marušové stromoví v příkopech městských prodala r. 1758 

 za ISOo zl. bývalému komerčnímu spolku (Kommerzkonsess) v Praze. Koku 1761 profesor Boháč 

 a spolu radní řečeného spolku počal se chvalitebně vyznamenávati v hedvábnictví, a radní komerč- 

 ního spolku Scolti s velikomyslnoa obětovnosti hedvábnictví rozšířil po celých Čechách. Později se 

 marušové sady v městských příkopech, v zámecké bažantnici, v císařském mlýně »td. odevzdaly 

 k užívání vlaskému špitálu v Praze"). Od r. 1782 přispíval obchodní spolek na udrženi a rozší- 

 ření hedvábnictví ročně 300 zl. Představení vlaského špitálu za příčinou rozmnožení příjmu hed- 

 Táboictví s láskou a horlivě pěstovali a rozšiřovali. Tento příklad povzbuzoval k následování. Za 

 levný peníz svinovali na motáku schopní dělnici (z většího dílu Vlachové) hedvábí s zámotků (kokonů) 

 pěstovatelům hedvábničků, neb kokony představení ústavu za slušný peníz od nich kupovali. Později 

 si opatřili soukací stroj na hedvábí (Seidenlilatorium), a hedbávnictvi se od roku k roku vždy lépe 

 dařilo. V tom rozkvětu hedvábnictví se již v Čechách těžilo ročně 40 centů čistého hedvábí. 



Po zrušení vlaského špitálu pan Ferdinand šlechtic z Schonfeldu, královský dvorský knihti- 

 skař, r. 1790 při veřejné dražbě koupil marušové stromy v sadech a násroje motacf a soukací za 

 2350 zl. Dle seznamu obnášel r. 1791 počet marnšových stromů 25340 kusů. 



Dotčený kniktiskař, nemaje lásku k hedvábnictví, dal krásné marušové stromy sporážetl 

 a několik set sáhů dřiví z nich nadělati. Samo se rozumí, že posekáním marnši nejhlubší rána 

 hedvábnictví zasazena byla. Milovnici hedvábnictví nemohli již více své zámotky zde prodávati neb 

 svinovati, protož čím déle tím více hedvábnictví zanedbávali. Na ten spůsob marnšové sady a uži- 

 tečné hedvábnictví, kteréž přičinliví mužové za 41 let velikým úsilím a nákladem na vysoký stupeň 

 dokonalosti přivedli, za krátký čas docela zahynouti mělo. 



Tuším rokn 1776 usadil se byl v Praze obchodník Josef Bangherl, z Gery u jezera Lago 

 di Como v Mediolánsku, kde se narodil roku 1760. Tenlo přičinlivý a rozšafný muž co veliký mi- 

 lovník hedvábnictví zasadil se o to, aby práva vysazování a užívání maruší dosáhnouti mohl od 

 šlechtice z Schonfeldu. Boku 1811 koupil to právo od řečeného knihtiskaře za 4500 zl. v. č. 

 V sadech marušových Bangheri toho roku nalezl jenom asi 450 kusů zanedbaných maruší. 

 Tento milovník hedvábnictví nelitoval namáhání a nákladu, aby kleslou tuto větu průmyslu zvelebil. 

 On založil roku 1813 nedaleko Svatováclavské (Koňské) brány marušovou školku, v které se až 

 posud nalézá několik tisíc maruší. Toho roku také na svůj náklad vydal knížku v české a ně- 

 mecké řeči t „Poučení o dobývání hedvábí (hedvábnictví) vCechách," kterou věnoval české c. k. vlast, 

 hosp. společnosti. Po jeho zesnutí dne 2. prosince 1833 jeho syn pan Jindřich Bangheri do jeho 

 šlépějí vkročil a taktéž hedvábnictví horlivě pěstuje. V stavení své zahrady u Vršovic, kterou r. 

 1843 koupil, zřídil síně bedvábnické, raotáky atd., a v zahradě přes 200 marušových stromů vysázel. 



Boku 1807 a 1808 vydala hospodářská společnost ve svém kalendáři ponaučeni o vychování 

 a ošetřování maruší, hedvábničků, a o vydobýváni hedvábí. 



*) Tento ústav byl založen roku 1GU2 od tovaryšslva blalioslascné Panny Marie (vlaské kongregace), a vydržovalo s^e lam 

 pres 50 starýeli tliudých lidí, 150 osiřelých děli, a talté tam byl ústav porodní a nemluvňátka dávala se mimo díim na 

 vychování. Císař Josef II. roku i789 teň ústav zrušil, kostel byt zamknut a staveni prodáno; tcprv roku^ 1804 zřídila tam 

 zdejší Vlaská kongregace opět ústav pro sirotky, ktepý se posud udržel a tali zmolil, že r. 1850 tento dům koupen byl, 

 v němž 21 chlapců bez rozaílu národnosti bezplatného zaopatřeni požívá a se tam učí předmětům, ve třech třídách nor- 

 máDÍch ákol předepsaným. 



