365 



(Obr. 5.) 



nově vyvinujícími se živoku první potravu poskytuje, myslili někteří, že jest pravou 

 obdobíiU bílku. Porovnání toto není ale docela pravé. 



Semeno sosen, brzo po uzrání zjara zaseté, klíčí se po 3 — 4 nedělích. Nejdříve 

 provrtá se mladý kořínek slupkou, a roste několik palců hluboko do zemí, mezi čímž 

 ale pupen kmenový (konec s listnatým věncem) ještě 

 v semenu zůstává (obr. 5.). Prodloužený mlaďounký 

 kmen vyzdvihne semeno nad zem, a mladé listy ssají po- 

 travu z bílku semenniho, pak se roztáhnou, semenní obaly 

 setřou, a nová rostlinka živí se již svým vlastním ko- 

 řenem, kterýž potravu ze země přivádí, a svým listím, 

 jež kyselinu uhličnatou a jiné látky z povětří čerpá. 



Kiíční rostlinka sosen roste v prvních letech velmi 

 pomalu. Jedle, smrk a borovice dosahují jenom 1 — 2 

 palců výšky, modřín 4—5 palců; kořeny rostou rychle, 

 u borovice již v prvním roce na 12 palců, aniž se příliš 

 rozvětvují, u modřínu 9 — 10 palců, vyhánějíce zároveň 

 mnoho pobočných kořenů ; méně ^hluboko jde jedle a 

 smrk. U smrku hlavní kořen, který se zrovna z kmenu 

 prodlužuje, přestává brzo růsti, a na jeho místo nastoupí 

 pobočné kořeny, blíž povrchu se plazící. Z těchto roz- 

 dílností kořenů vysvětluje se mnoho zvláštností těchto 

 důležitých lesních stromů. Mezi všemi hodí se smrk nej- 

 lépe na kamenitou horskou půdu, poněvadž plazící se je- 

 ho kořeny s nehlubokou prstí se spokojují, za to ale zase větrem snadno ^se vyvra- 

 cují. Jedle potřebuje pro svůj kolmý kořen již hlubší půdu , nejhlubší ale borovice, 

 pročež te tato nejlépe v rovných, písčitých krajinách daří. 



V prvním roce jsou kiíční rostlinky sosen jedna k druhé došli podobny, teprva po- 

 zději jeví se zvláštnosti jejich patrněji. Když semenní obal spadne, jest nadzemní částka 

 její útlým kmenem, ukončeným věnečkem úzkých listů (obr. 5.), které již v semenu na- 

 značeny byly aděložné listy šlovou. Z prostředka jejich vyzdvihuje se zrůstní 

 kužel (Yegetationskegel) kmenu a vytvořuje řadu listů, kteréž obyčejně užší jsou nežli 

 listy dospělého stromu ; pak se uzavře kmenové poupě, totiž místo zelených listů vy- 

 vinou se hnědé šupiny, pokrývajíce konec kužele, a tím se ukončuje první doba zrůstu; 

 v příštím roce vytvoří se z kužele nový výhon, jímž se kmen prodlužuje, a tento pe- 

 riodický sled prodloužení kmenu a vytvoření listů zjara a uzavření poupěte v letě opa- 

 kuje se po celý život stromů. 



V prvních letech jsou nové výhony jenom jeden nebo několik palců dlouhé, 

 později stávají se již delšími ; a od druhého desítiletí začínajíc obnáší roční přírůstek 

 již více nežli střevíc. Z toho jest viděti, že síly zrůstu se stářím přibývá. Doba těchto 

 přírůstků nazývá se doba sesílení, a roční výhony nazývají se sesilující výhony. 



U všech silných stromů panuje vůbec ten zákon, že velmi pomalu rostou, kdežto 

 jednoleté ro.slliny, jako n. p. slunečnice (Helianthus annuus) za 4 — 5 měsíců výšky 

 12 stř. dosahují, tak jako sosny teprva v druhém desítiletí. Cím vělší oučinek příroda 

 vyvésti má, tím nenáhleji pokračuje. Žádné zvíře nemá tak dlouhý dětský věk jako 

 člověk, a naopak víme, že děti záhy dospělo málokdy dlouho žijí nebo mnoho dokáží. 



