m 



Již v druhéin roce vyjeví so rozdíly klíčních rostlin patrněji. Jedle a smrk vy- 

 tvoří v této době již několik vedlejších pupenů v koutech jehlových listů ; borovice 

 vyvinuje sice ještě jednoduché jehly, ale v koutech nejhořejších povstávají již někdy 

 význaCné dvojité jehly, které od třetího roku jedině so vyskytují. Od této doby vytvo- 

 řuji se totiž na rofních výhonech borovice již jenom šupiny, a v koutě každé dvojitá 

 jelila (vlastně zkrácená větev). U n),odřinu povstávají již v první době každého 6 — lOho 

 listního koutku malé pupeny, kleré se v budoucích dobách po odpadnutí matečních listů 

 v ony zkrácené větvičky s chomáčkero Jistu promění, o nichž jsme již jiahoře mluvili. 

 Jen u modřinu dosahuje kmen již v druhém roce výšky 1 — 2 siř. a více. 



Na konci prvního desítiletí jest význačný ráz jednotlivých druhů již patrně vyvinut. 

 Kolmý hlavní kmen vytvořil již několik vétevných vřetenů, a od té doby vyhání každý 

 roční výběžek nový vřeten. To se děje takto. U jedle jsou všechny koutky listů roč- 

 ního výhonu jalové, jenom bezprostředně pod šupinatým ukončujícím pupenem stojí 

 v 3—5 koutech listních poupata větví, které jako pupeny hlavního výhonu hnědými 

 šupinami pokryty jsou. V budoucím jaru, když hlavní výhon kolmo nahoru se žene, 

 otvírají se také poboční poupata pod jeho koncem a rozšiřují se paprskovitě a vodo- 

 rovně od společného středu; jak hlavní tak i poboční výhony ukončují se zase hnědými 

 šupinami a nesou v posledních koutech listních poupata pro budoucí rok, a sice hlavní 

 výhon více, poboční výhony jenom po dvou. Tak se rozšiřuje zrůst zponenáhla ve 

 všech směrech, nejprve jenom v jednom směru kolmo jakožto hlavní výhon, pak po- 

 bočně jakožto větevné vřeteno, a prostora mezi tím vyplňuje se postranníiiri větvemi. 

 Poněvadž se každoročně jenom jeden vřeten tvoří, může se dle počtu jejich stáří stromu 

 snadno ustanoviti, ale vždy musí se ještě 5 — 6 let připočísti, poněvadž se v prvních dobách 

 žádné vřeteny netvoří. 



Když se zjara povstalý a na svém konci hnědými šupinami pokrytý výhonek podél 

 prořízne, spatří se, že šupiny soustředně povstalé 

 ztěsna na sebe přiléhají (obr. 6. S). Uvnitř v tomto 

 šupinatém kuželi zůstává malá dutina, v níž se zrůstní 

 kužel výhonu vyzdvihuje. V letě vytvoří se ze 

 zrůstniho kužele uvnitř v šupinatém konci zárodek 

 budoucího výhonu; v podzimku vystoupí zrůstní ku- 

 žel do výšky a pokrývá se hustými bradavkami 

 (pv), budoucími to listy. V tomto stavu setrvá pupen 

 až k hudoucímu jaru ; v březnu naplní se buňky zá- 

 rodků vělevních v pupenu šfávou, mladý výběžek 

 rychle se roztahuje a prorazí šupinatý příkrov, vy- 

 zdvihna zevnilřní šupiny a zanechaje dolejší na je- 

 jich místě. Za několik tjeděl dosáhne výběžek své 

 celé délky, listy se protáhnou a zazelenají, a hned 

 potom vytvoří se na konci nového výběžku zárodek 

 výběžku pro budoucí rok. To se děje ijejenom na 

 konci hlavního kmenu, nýbrž i na větvích jedle, a též 



u smrku jest vývin v celku tenlýž, jen s tím rozdílem, že se nejenom na konci nýbr; 

 také uprostřed výběžku vřetenité větve tvoří, kteréž ale vždy slabší zůstávají. U mo- 

 dřínu jest pochod podobný, vyskytuje se ale rozdíl mezi poupaty prodlužujícího se vý- 



(Obr. 6.) 



