367 



běžku a mezi zkrácenými včtveroi. Onen se cliová podobné jako u jedle, tento zase 

 tvoři tupý kuželovitý pupen, v němž se zrůstní kiižei jen málo vyzdvihuje a jenom 

 jeden v£nec zárodků lislovýcli vyvinuje, kteréž v budoucím roku vystoupi, aniž se vý- 

 běžek při tom prodlouží. Proto ziistávaji zkrácené větve vždy tak krátké. Nejvíce se 

 odchyluje borovice ; zrůstní kužel její vyzdvihuje se sice také uvnitř v šupinách, jako 

 u jedle a smrku, a vytvořuje též z husla stěsnané zárodky listů, tyto zakrní ale již 

 v pupenu a vyhynou; za to vyvine se ale v koutku každého mladého lístku pupen vě- 

 tevní, z několika šupin a dvou mladých jehel složený. U borovice jest tedy celá sou- 

 stava větev v pupenu zajmuta, která, když zjara ^{ipíMX se prorazí, zponenáhla se roz- 

 vine. V prvních dnech jsou tyto větvičky ještě nepatrné, vlastní listy výběžků jsou 

 jen šupinaté, a dvojité jehly na pobočných zkrácených větvičkách prorazí své šupinaté 

 pochvy teprva později. Jenom na konci hlavního výběžku stojí místo zkrácených větví 

 s dvojitými jehlami několik silných větevních pupenů. 



Tak rostou tedy sosny ročním prodloužením loňských hlavních a pobočních vý- 

 běžků. Mezi tím ukládá se ročně nová dřevní vrstva kolem kmenu a každé větve. Po- 

 névadž se ale kmen každým rokem prodlužuje, musí dolejší díl tolik ročních kruhů 

 obdržeti, kolik let od jeho vývinu uplynulo, v každém následujícím vřetenu vělevním jest 

 kmen ojeden kruh lenší, an tento díl o jcilen rok později povstal. Taktéž jsou nej dolejší 

 vélve nejsilnější, nejenom proto že nejstarší jsou, nýbrž na každé větvi jest také ona 

 část nejstarší, která bezprostředně na kmenu sedí; čím blíže ku konci, tím jest tenší, 

 an každý roční člen o jeden kruh méně má. Každým rokem obalí se takřka celý strom 

 od špičky až ku kořenu pláštěm nového dřevního kruhu. Roční přírůstek jest dle stáK 

 a druhu stromu rozličný. Vůbec zvětšuje se tento přírůstek až do jistého stáří, pak 

 dosáhne nejvyššího stupně, kde každým rokem stejně ho přibývá, a konečně jeví se 

 zase roční úbyt. 



Smrk dosáhne v příznivých okolnostech pátým rokem výšky 10—12 palců, kořen 

 rosle méně, ale rozvětvuje se na povrchu mnohonásobně. Teprva desátým rokem začíná 

 větší zrůst do výšky. Znamenitější zrychlení zrůstu začíná ale teprva 40— 50lým rokem, 

 a smrk přežene pak všechny ostatní sosny. Na dobré půdě trvá zrůst až k 120tému 

 roku, na prostřední půdě až k lOOému, od té doby stávají se lesy hustší, totiž slabší 

 stromy se potlačí a silnější tím více se rozloží; jenom jednotlivé, na zvláště příznivých 

 místech postavené stromy rostou až do 200, ba někdy až do 300 a více let. 



Jedle dosahuje v prvním roce málokdy více nežli jednoho palce délky, v druhém 

 roce dvou palců, a až do pátého roku jest výška její velmi nepatrná. Celý přírůstek ukládá 

 se v tlouštce stromu a na jeden nebo dva poboční výběžky, které se vodorovně nad 

 zemí rozšiřují. Ve stínu obmezuje se zrůst až do 6—8. roku na poboční větve, od té 

 doby přibývá ale také výšky značněji. V 14— 15tém roce má jedle obyčejně výšku 

 5—6 stř. Odtud přibývá jí ročně asi o jeden střevíc. Od stého roku zůstává roční 

 přírůstek výšky pod 1 střevícem. 



Mnohem rychleji nežli smrk a jedle roste modřín ; již v třetím roce dosahuje 

 výšky 6'/j stř., byl-li v druhém roce přesazen. Podle Hartiga obnáší roční přírůstek 

 modřínu na dobré půdě až k 10. roce 1 siř., k 20. roku í'/^ stř., k 40. roku 1% siř., 

 k 60. roku l'/.^ siř., k 80. roku 1'/^ stř. Roční přírůstek zvyšuje se tedy u modřinu 

 až k 40. rolai a pak ho ubývá. Taktéž obnáší roční přírůstek borovice až k 10. roku 



