369 



dluuhá a uiůže se za jeiimou větvičku považovati, kteráž dole místo jehel šupiny (obr. 7. 

 b) a výše prášniky (S) nese. Z mládí mají prášníky podobný vývin jako jehly, neb 

 povstávají jíiko lyto pod zrňstním kuželem z poupat. Další vyvinuli uchyluje se ale značně 

 oJ vyvinutí jehel, stanou se totiž širšími nežli tyto a dostávají na dolejší straně dvě 

 silné vypouchliny , v nichž prášek čili pil obsažen jest. Když se zjara květ otevře, 

 puknou ony vypouchliny a prášek vypadne ven (obr. 7. v právo nahoře). Prášek tento 

 skládá se z jednoduchých buněk, povstávajících z parenchymu mladistvých 'prášníko- 

 vých lístků. Ustrojí vyvinutého zrna práškového má velikou podobnost s výtrusy tajno- 

 snubcfi. Jiiko u těchto obsahuje jednu živou buňku (obr. 7. v právo dole), naplněnou 

 zrnitou látkou a otočenou pevnou zevnitřní kůrou (cuticula, obr. 7. a). Velmi významná 

 jsou prášková zrnka sosen dvěma křídlatýiui přívěšky (b) na kůre, a pak zvláštním 

 buněčným tělesem C) uvnílř v živé buňce. Těleso toto skládá se z tří buněk, z nichž 

 dvě jako stopku tvoři, na níž třetí větší sedí ; toto ústrojí nalezlo se dosaváde jenom 

 u sosen, a zdá se, že všem jiným rostlinám chybí. Sosny vyvinují velmi mnoho prášku, 

 a pončviidž celé lesy najednou kvetou a vítr jej roznáší, padá dolů jako sirný ddšf. 



Samici květy (mladé šišky) stojí v čas květu na loňské větvi. Šiška smr- 

 ková tvoří konec větve, šiška jedlová sedí ale v koutku listu loňské větve, a sice vzhůru 

 vztýčena; u borovice nalézají se šišky na místo větevného vřetenu, a u modřinu sedí 

 jako samici jehnědy v prostředku listového chomáčku na konci zkrácené větve. 



Samicí květ povstává tak jako samci z poupěte, které zpočátku totéž zřízeni 

 má jako větevnl pupen; úchylky od toho a od samčího pupenu objevují se teprva po- 

 zději. Také samicí květ přezimuje pod ochranou krycích šupin. Šiška skládá se, tak 

 jako samčí jehněda, z osy, u jejíhož zpodku šupiny pupenu sedí, od zpodku až k špičce 



(Obr. 8.) 



(Obr. 9.) 



^4/, 



jest pokryta barevnými šu- 

 pinami (obr. 8. b, obr. 

 9. 6} obdobnými to ústroji 

 s prášnikovými listy. V 

 koutku každého barevného 

 listu povstává v podzimku, 

 buněčné těleso, jakoby se 

 větev vytvořiti chtěla. Toto s_ 

 těleso stane se širokým, 

 a promění se v šupinu mno- 

 hem větši nežli šupinatý 

 list, v jehož koutě povstala. 

 Na zpodku této šupiny po- 

 vstanou konečně zjara dva 

 zárodky semen (pupeny 

 semcnni čili vajíčka, obr- 

 8., 9. p, p). 

 Semenni pupeny skládají se z okrouhlého buněčného tělesa čili jádra a z pochvy 

 (integumentum, obr. 10. J, J). Jedna buiika semenniho pupene rozšiřuje se značně, 

 zatlačí sousední kuňky a zaujímá větší díl pupenu. V této veliké buiice vyvine se po- 

 zději klíček, pročež se nazývá kliční vak (Keimsack). (Obr. 10. jest p obrazu 8. a 9., 

 Evělšené a podél proříznuté.) U soseu neděje se zúrodněni bezprostředně po utvořeni 



živa ISol. 



24 



