klíčního vaku, jako u ostatních semenních rostlin, aCkoliv několik zrn práškových do kh'C- 

 niho vaku se dostane (obr. 10. N), nýbrž teprva později, 

 u borovice teprva v příštím roce. Mezi tím není ale klíční ^ "• ' 



vak (obr. lO. E) nečinný. V prvním lelě vyplní se buň- 

 kami, které se až k budoucí zimě udrží, v květnu pi^íštího 

 roku zřidnou a jiné Ikanivo vytvoří. Některé buňky sta- 

 nou se většími a tvoří podlouhlé vaky (obr. 10. c, cj. Tka- 

 nivo, jímž se klíční vak vyplňuje, jesl bílek (endosperma), 

 a vaky v něm povstalé nalézají se jenom u sosen. Uvá- 

 dějí se pod jménem corpuscula. 



Brzo po utvoření těchto korpuskul počíná vyvi- 

 nování klíčku. Zrnka květového prášku, která padla na 

 jádro poupěte, prodlouží se ve vaky (obr. 10. T). Vnitřní 

 živá buňka prášku nabubří, prorazí kůru (culicula) a 

 promění se v dlouhý vak, jenž se do buněčného tka- 

 niva jádra pupenniho zavrtá a konečně až ke klíčnímu 

 vaku se dostane. Také tento a jeden díl bílkových bu- 

 něk ještě prorazí a vnikne až k jednomu z korpuskul. 

 Práškový vak vyplní nyní dutinu korpuskula a na dně 

 vytvoří se z práškového vaku rAžovité skupení buněk. Do- 

 lejší buňky protáhnou se v buněčné provázky, kleréž dolejší 



stěnu korpuskula prorazí, do rozředlého tkaniva bílkového vniknou a na svém dolejší.!) 

 konci zase v růžovíte skupení buněk se vyvinou. Rozmnožováním těchto posledníoli 

 buněk pomocí dělení povstane konečně klíček (embryo, obr. 10. em), válcovité, buněční! 

 těleso, z něhož se mladý kmen vytvoří, jenž svým kořenovým koncem s práškovým va - 

 kem souvisí, na druhém pak konci u dna klíčniho vaku věneček listových zárodků vyvine. 

 Semeno sosen uzraje ještě v podzimku téhož roku. Bílek, jenž okolo klíčku leží, 

 sesílí své buňky a naplní je potravní lálkou; tkanivo jádra pupenniho vyvine se dulo 

 a blánka zevnitřní zdřevnatí, obalujíc semeno j)evnou skořápkou. 



Jak již podotknuto, sedí vždy dvě semena na jedné semenní šupině, která tuž 

 zdřevnatí. Svrchní vrstva šupiny se semenem srostlá odloupne se a zůstane na semonu 

 vězeti, sloužíc mu co křídlo. Šišky v podzimku uzrálé otvírají se teprva v při.slim j;iiu, 

 tedy v třetím roce po zúrodnění; semenní šupiny se rozsloupnou a vypustí semeno; 

 u jedli odpadnou šupiny i se semenem. U smrku, modřínu a borovice zůstanou šišky 

 často ještě několik let na větvi státi, ba u modřínu stává se někdy, že ze špičky siaré 

 šišky listonosná větev vyroste. 



Podotkneme ještě akrátka ostatm' čeledi sosen : cypřišovité atisovilé. 

 Jalovec, který u nás cypřišovité stromy zastupuje, rozeznává se od smrkoviiýcli 

 stromů již svou keřovou podobou, kteráž lim povstává, že první větve, které jaluvec tvoř/, 

 velikosti kmenu dosahují, tak že se podobá, jakoby někoUk kmenů zároveň ze země vy- 

 stupovalo. Výběžky na větvích jsou pak zase tak silné, jako větve samy. Také po- 

 stava větví není tak pravidelná jako u smrkovitých. Vždy sedí totiž tři listy v stejné 

 výšce na ose, ale jenom z jediioiio nebo druliúlio koutku povstanou větve, při tom se 

 ještě několik lislových vietenů přeshočí, drive nežli si' zase vělvu vylvoií. 



