373 



váti. Také borovice má mnoho smůly, zvláště v pařezech poražených stromů, pročež 

 se tyto v smolných pecech, nejčastéji na dobývání dehtu, pálí. 



Jalovci bobule slouží ke kadění, též se z nich vytahuje jalovci šfáva a připra- 

 vuje jalovci kořalka. 



Kůra smrková a jedlová přidává se do dubového tříšla; modřín jest prý v lom 

 ohledu lepší nežli smrk. 



Naše sosny jsou jenom velmi malý díl třídy nahosemenných rostlin. Všechny 

 krajiny na zemi mají zvláštní druhy. Podlé krajiny mění se také jejich podoba. V se- 

 verní Americe a v severní Asii podobají se ještě nejvíce k našim druhům, poněvadž 

 lyto země v stejném pásmu leží. Rod Pinus , malými zakrnělými větvičkami vyznačený, 

 .<!em náleží; na východě panuje Pinus Cembra, limba, tvoříc v Sibiři celé lesy, v severní 

 Evropě panuje Pinus sylvestris, borovice, a v severní Americe zase jiné druhy. Také 

 rod modřínů (Larix) a jedlí (Abies) jest v Asii, Evropě a Aiiierice rozličnými druhy 

 zastoupen. Z cypřišovitých nalézají se u nás jenom jalovec a chvojka, v jižních 

 a amerických zemích zase thuje a cypřiše. Tis jest taktéž po celé Evropě a Asii roz- 

 šířen, v Americe zastoupen jest druhem Taxus canadensis. 



Nahosemenné rostliny jižní polokoule odchylují se znamenitě od nahosemenných 

 severních. K našim se ještě nejvíce podobají Araukarie v jižní Americe, a rody Po- 

 docarpus a Damarra v jižní Asii. Z těchto mají jenom Araukarie jehličnaté listy, ostatní 

 máji listy více široké a uchylují se tedy také více od našich sosen, ačkoliv zase Podo- 

 karpy a Araukarie znamenitou pravidelností větví se vyznačují. 



Jiné oddělení nahosemenných jsou cykasy (Cycadeae) čili ságové stromy, kte- 

 réž se vzrůstem jednak ku palmám, jednak ku kapradí podobají, květem a semenem 

 svým ale se sosnami souhlasí. Cykasy mají jednoduchý kmen a na temeni jeho ma- 

 lebný, z prutisečných kapradovitých listů složený koš. Květy jsou dvojdomé a nahá se- 

 mena sedí ve vroubkách šupin šiškových. 



Mezi našimi domácími rostlinami nachází se ještě jedna nahosemenná, totiž jme I 

 bílý (Yiscura album) s několika příbuznými druhy. Tato rostlina žije cizopasně na 

 rozličných stromech a jest ostatně tak pamětihodná, že o ní ve zvláštním pojednám' po- 

 rozprávime. Podotkneme jenom tolik, že také u jmelu jako u tisu konec výhonku 

 v semenní pupen se proměňuje a větve též velmi pravidelně se rozdělují. 



Památné zbytky sosnovitých rostlin nalézáme ale také ve vrstvách zemských^ je- 

 jichžto pozdní potomkové naše dnešní sosny jsou. Již v útvaru kamenného uhlí obje- 

 vují se jednotlivě k Araukariím podobné druhy, v pozdějších útvarech i cykasy, kteréž 

 v jurovém útvaru svého největšího vyvinutí dosáhly. V tak nazvaném pestrém pískovci 

 vyskytují se zbytky pravých sosen již hojněji, a sice zase v druzích k Araukariím po- 

 dobných CHeiding-era, Volzia), a v útvaru křídovém objevuji se již i druhy příbuzné 

 s našimi sosnami. 



Teprva v třetihorních vrstvách nalézají se rody s nynějšími docela souhlasné, a jiné, 

 které tvoří piechod k plodním rostlinám, jako chvojník (Ephedra), jehož zastupitelově 

 dosaváde v jižním Německu a Uhřích rostou. 



