S74 



O postavení sltmeční soustavy v prostoru světovém. 



Od Dr. Voj'ťS'o&'8 Knneie. 



13. 



U r a nu s. 

 O poměrech Uranových dá se velmi málo pověděti, poněvadž od nás tak velice 

 jest vzdálen, že nejlepší dalekohledy, jakých dosaváde použito, představují ho jenom co 

 malý, temně osvětlený kruh, na jehož povrchu nebylo ještě možno vypátrati žádné nerovnosti. 

 Ve svém přísluni osvětleni M''^ od slunce 334krát, ve svém odsluní 403krát 

 slaběji nežli země. Toto mdlé světlo drží se asi uprostřed mezi světlem slunečním 

 a měsíčním v tom spůsobu, jak se jeví nám. Jeho prostředni vzdálenost od slunce 

 obnáší 396 '/o milionu mil, oběh svůj ukončuje v 84 letech a 6 dnech. Největší vzdá- 

 lenost jeho od země může až na 436 milionii mil vystoupiti, nejmenší obnáší 357 mi- 

 lionů mil. Pravý jeho průměr má 7466 mil. Pro známost sluneční soustavy jest sta- 

 noviště jeho velmi nepříznivé. I Saturn objevuje se mu menší nežli všem ostatním 

 planetám, a Jupitera spatřuje sotva ještě tak jako my Merkura. Jsou-li mu planety 

 slunci ještě bližší nějak viditelný, o lom slušno pochybovati. Mohou sice pro něj všecky 

 planety, jediného Neptuna vyjímaje, před sluncem projíti, to však děje se mnohem řid- 

 čeji nežli u všech jiných. Tak n. p. trvá to 10,000 pozemských let, nežli Saturn jednou 

 skrze slunce projde, a přece by hvězdáři na Uranu jen tyto průchody za jediný pro- 

 středek sloužiti mohly ku poznáni vzdálenosti jeho od slunce. Na půlnočním nebi 

 jeho okazují se vedle vlastních jeho měsíců a Neptuna jenom samé stálice. Ale 

 i ty neobjevují se mu větší nežli nám. Dle toho, co doposavad o vzdálenostech stálic 

 víme, neobnáší vzdálenost Urana od nás ani ještě 30,000ci část odlehlosti od nejbli.íší 

 stálice, a to jest asi poměr nějaké hory k vzdálenosti měsíce. 



Měsíce Uranový známe ještě příliš málo, abychom jenom domýšleti se mohli, jak 

 silně asi tato planeta jest od nich v noci osvětlena. Herschel vypátral šest sputníků, kteří 

 obíhají okolo Urana v občasích 5 do 107 dnů. Tyto měsíce ukazují tu zvláštnost, která 

 sic nikde jinde v soustavě planetární se nejeví, že dráhy jejich skoro kolmo stojí na 

 dráze Uranově, kdežto sputníkové ostatních planet dráhy své jen málo k rovníku svého 

 hlavního tělesa kloní. Lze-li tedy analogii též na Urana vztahovati, musely by točny jeho 

 ležeti v rovině dráhy a rovník jeho kolmo na ní státi. Měli bychom pak při Uranu ten 

 zvláštní poměr, že slunce chodilo by od jedné točny k druhé, a že v průběhu jednoho 

 roku Uranová každé místo na povrchu planety mělo by slunce jednou v temenu. Nej- 

 větší rozdíl horka a zimy musí býti na točnách, které mají půl Uranová roku (42 po- 

 zemních let) den a rovněž tak dlouho noc. Na rovníku nalézá se neustálé střídání 

 dne a noci, tedy na všechen spůsob mírné podnebí. Jakkoli zvláštními se mohou tyto 

 poměry zdáti, přece nedá se konečně upříti, má-li se vzíti zřetel na všecky čásli po- 

 vrchu, že takové rozdělení tepla a zimy, světla a tmy, jaké panuje na Uranu, jest nej- 

 spravedlivější. Všecky ostatní planety ukazují protivu mezi pásmy příznivě obmyšlenými 

 a pásmy zcela zanedbanými 



Oučinek tíže jest jen málo rozdílný od toho, jaký panuje na zemi ; v hutnosti 

 překonávají Urana všecky jiné planety vyjma Saturna. Co na zemi váží libru, obnáší tam 

 toliko 25 letů. 



Podaři-li se kdy, zpozorovati na něm skvrny a tím ustanoviti čas jeho kolotání. 



