378 



roce věku svélio. V následujících řádkách podáváme krátký toliko nástin vele zasloužilého 

 života a působení jeho, ponechávajíce obšírnější popis některému z budoucích životopiscfl. — 



Antonín Jan Jungmann, narozen dne 19. května roku 1775 v Hudlicích, 

 nepatrné to vesničce na panství Křivoklátském nedaleko Berouna, byl třetí syn chudého 

 domkáře Tomáše Jungmann a. — Naučiv se od Václava Husáka, míst- 

 ního učitele, dosti bídně českému čtení a psaní, jakož i počálkům v počítání, strávil 

 několik let beze všeho dalšího vzdělávání vědeckého v domě otcovském. Teprva v 14. 

 roce (1788), toliko českého jazyka mocen, poslán jest do Prahy, by chodil do druhé 

 , německé" třídy náhlavní škole u Piaristů. Tamto v P. Quidonu našel přísného sice 

 avšak dobromyslného učitele. Jen s velkými obtížemi dovedl osvojili sobě německy 

 přednášené předměty. Vytrvalou však a stálou pilností svou dostal se již v následu- 

 jícím roce mezi výtečnější žáky. Ze studií pak na gymnasium Novoměstském, tehdaž 

 ještě jen pět let trvajících, s výtečným prospěchem vyšel, a r. 1797 v Lipníku do řádu 

 Piaristů vstoupil, a však brzo na to zase jej opustil, a řádně dokončiv studia filosofi- 

 cká na Pražské universitě , zvolil sobě na podzim r. 1800 lékařství. — Co studu- 

 jící lékařství byv po tři léta vychovatelem a domácím učitelem dětí velmi váženého prof. 

 Dra. Josefa Bohumíra Mikana, s velikou horlivostí použil hojnou měrou po- 

 dané sobě příležitosti, by se jmenovaného učence laskavou součinností a podporou vtom 

 i onom vědy oboru vzdělal. V listopadu r. 1803 dosáhl stupně magistra v porodnictví, 

 a dne 7. prosince roku 1805 stal se doktorem na naší universitě Karlo-Ferdinandské. 



By pomohl praktické nouzi mnohých pouze česky mluvících bab, počal Jung- 

 mann, poněvadž až posud ani jedné učební knihy porodnické v češtině nestávalo, 

 již co čekatel lékařství r. 1804 pro ně spisovati a vydávati svou knihu „Úvod k babení." 

 Ještě než byl na doktorství povýšen, zvolen byv od tehdejšího prof. kliniky lékařské 

 Ignáce Matušky za assistenta, stál v úřadu svém od roku 1805 až do roku 1806, 

 kdež na tehdáž panující horkou nemoc se rozstonal. Na to však jen na krátko ode- 

 bral se do mřsla Napajedl na Moravě, kamž za veřejného lékaře povolán byl, a však 

 již na konci r. 1807 zase do Prahy se vrátil. 



Příznivou náhodou získal sobě brzo v nemocnici u Milosrdných bratří veřejného 

 činného působeni, a to na lak dlouho, co Dr. J a n Theobald Held, jenž tam nařizu- 

 jícím lékařem byl (viz můj spis ku příležitosti jeho SOtiletého doktorského jubilea vy- 

 daný; v Praze 1847), prvního lékaře v obecné nemocnici Pražské zastával. Krátce po 

 lom Dr. František Karel Fiedler, tehdáž professor porodnictví, těžce onemocněl 

 a r. 1808 zemřel. Po jeho úmrtí byl J u n g m a n n od ředitelstva studia medicínského 

 z počátku co supplent ustanoven, později však nejvyšším rozhodnutím od 1. května 1811 

 skutečným řádným professorem pro jmenovaný předmět učiněn. Úlohou jeho bylo ne- 

 toliko nastávající lékaře a ranhojiči, anobrž i báby v obou zemských jazycích vyučovati. 

 — K tomu cíli obstaral Jungmann výše jmenované porodnické učební knihy r. 1821 

 druhé, a r. 1827 třetí vydání, při čemž žádnou vyšší nějakou tendencí vědeckou ne- 

 stíhal, než toliko praktickou potřebu a chápavost bab před očima měl. — Roku 1818 vyšlo 

 od Jungmanna , Navedení o koních," na klerémžio spise nad jiné všecky sobě zakládal. 

 Roku 1826 vydal spis: ,0 sedmeru dobytka domácího, jeho chováni a nemocech." 



Slav se po smrti veleváženého prof. Josefa Rottenbergra historio- 

 grafcm fakulty lékařské, sbíral s velikou pilností látku k obšírnému jejímu dějepisu, při 

 kteréžto obtížné práci jmenovitě v Dr, Langsvertovi a R ot I e u b ergrovi mno- 



