379 



hovážené předchůdce nalezl. Vydalf pak v lékařských roCRících Rakouského císařství 

 (ve Vídni r. Is3í) XXII sv.) „Náslinný dějepis lékařských úslavft na uni^ersité Pražské.-' 

 Mimo mnohá zaměstnání co klinický učitel a činný babič při tak velikém ústavu, jako 

 jest c. k. Pražská porodnice, vydal A. Jungmann roku 1833 nákladem Matice České 

 H. F. Paulického známou obecné-lekařskou knihu „Anleitung- zu einer verniinfligen 

 Gesundheilspflege, insbesondere fiir Landleute" v českém překladu pod názvem: „Návod 

 k moudrému životozprávi". Tímto spůsobcni nadjmenovaná kniha i pouze česky čítajícímu 

 přístupnou a v mnohém ohledu prospěšnou se stala. Překladu tohoto roku 1850 nové 

 lidu vydání (Domácí lékař) poiřebí bylo. Zároveň sluší podutknouti, že prof. Jung^mann 

 v několika v Praze vycházejících časopisech českých kratší i delší pojednání z oboru 

 člóvěkosloví a skotoléčitelství uveřejňoval. S velikou pilností též vypracován jest jeho 

 „Přehled jmen neduhův", pro českého lékaře velmi užitečnou lerminolog-ii obsahující. 

 Že se Ant. Jungmann i se srovnávací grammatikou obíral, osvědčuje mezi jinými 

 pojednání jeho v Preslově všenaučném časopise „Kroku" (I. díl. sv. 1. str. 63 — 81) 

 ,0 Sanskritu;" jakož i Jeho „Výtah grammalický z Nabla k libému srovnání s vla- 

 stenskou řečí (Krok I, 4, str. 75—103). O upřímné lásce pak jeho k vlasti a národ- 

 nosti svědčí článek jeho v Kroku : „Kdo činí, kdo trpí křivdu ?" (1822. I. díl svaz. 3.) 



Universita Pražská tím jej poctila, že ho pro rok 1839 za rektora magniCka zvo- 

 lila. Po něm následoval, což zajisté v letopisech universit málo kdy se přihodilo, 

 v akademické hodnosti této bezprostředné bratr jeho , slovutný znamenitý Josef 

 Jungmann z fakulty fdosofické. — 



Roku 1841 poctěn byl professor Jungmann, v uznání mnoholetých zásluh 

 svých, od Jeho Veličenstva císaře Ferdinanda titulem císařského rady. Dále obdarován 

 byl r. 1849 řádem Leopoldovým a následkem toho r. 1850 v stav rytířský povýšen. 

 Zároveň poslali mu některé učené lékařské spolky, jako spolek ruských lékařů v Pe- 

 trohradě, cis. král. společnost lékařů ve Vidni, své diplomy. Ryltě i Jungmann 

 jedním z prvních a nejstarších údův společnosti liumanitské v Praze k zachování lidí 

 zdánlivé mrtvých. Jakož i mnoha Jiných vůbec užitečných spolků. — 



V posledních letech věku svého, když Již od professorství v dobře zasloužilé 

 odpočinutí byl vstoupil, obíral se překládáním některých povídek Zschokke-ových, ku př. 

 Alamontade, pak dílem: „Selbstschau" nazvaným, kteřížto vlastnoruční rukupisové se 

 v Českém Museum nacházejí. 



Konečně dne 10. dubna letošního roku po zcela krátké, sotva člyryadvacetiho- 

 dinné nemoci zemřel vysoce zasloužilý, nráleni SOtiletý kmet. Četný lidu zástup obo- 

 jího pohlaví a všech stavů vydával dosti zřejmé svědectví o všeobecné váženosti, které 

 prof. Jungmann za příčinou mnoholetého , všeužitečného a skromného působení 

 svého, za čas žití svého požíval. — 



Drobnosti. 

 Obyčeje koni karavanských. 

 V cestopisu svém do Persie **) podává Moric Waguer následující lajimavé zprávy o zvira- 

 tech při karaianách mezi Erzeramem a Tabrisem užívaných, jmenovitě o liODích : 



nNejslabší z téibto karavan čítají obyčejné 300—300, nejsilnější až k 900 koni. Uezkó se 



•) Reise ních Persicn und dsra Lande der Kuiden. 2. Bánde. Leipzig \SSl. 



