380 



při ntch zřídka nžíTa, a velblandj viděl jsem při jediné toliko karavaně mezi Salmasem a Chojem, 

 která však nepřekročila turecké hranice. Jedna z nejzajímavějších známek tohoto draho cestování 

 jest pozorováni obj-čejfi zvířecích. Zvířata karavanská mají ta zvláštnost, že nad míra přísně za- 

 chovávají své obyčeje, že se drží pravidelného ráda, že milují společnost, jevíce obzvláštní náchylnost 

 ke všem známým a přátelům, jak dvon- tak čtvernohým, a při tom, že jsoa nehostinská a nesnadno 

 cizí čtvernožce ve velikém svém rodinném kraha trpí. To přede vším platí o koních. Mezkové, 

 osli a malí dromedáři, s kterými teprva v Persii se potkáváme, mají své zvláštní návyky, i potřebí 

 s každým z nich rozličně nakládati. Bez učelivosti karavanských koní, bez jejich zachovávání navy- 

 klých obyčejů bylo by nad míra těžko, při odchodu ueb přichodn karavan, kdežto panoje obyčejně 

 veliký hluk a na sta lidských a zvířecích hlasů dohromady křičí, udržeti potřebný pořádek v tak 

 veliké spoustě. A však jemná a povolná povaha východního koně při všem jeho ohni velmi při- 

 spívá k tomu ončeln. Potutelná zlomyslnost kuní v jihoamerických stepech (Pampas) jest jim docela 

 cizí, tak rovněž I tvrdošíjná svéhlavost valašských a kozáckých koní na stepech dunajských a don- 

 ských, kdežto křik a bič jen stěží poslušnost sobě získají při divokém, rozpostiléra stádu. Koně, 

 přivyklé na nevázanou svobodu své stepní republiky, nesnadno by se podrobili kázni karavanské a 

 sedlu sonmařskénin. 



Každý knň karavanský má na krku rolnička, jejížto zvnk prozradil by jej, kdyby se mu 

 snad zachtělo, mezi pochodem se odstraniti anebo od pastvy do hor se vzdálit!. Takový přestupek 

 stává se ale jen od nováčků, vycvičený soumařský kůň jen velmi zřídka dává příčinu k nespokoje- 

 nosti. Sotva dal karavanbaši dvě hodiny po půlnoci znamení ke vstávání, zvěstuje hlučné rzáni, 

 frkání a cinkáuí z pastvy k ležení honěných koní , že jsou všickni čerství a k pochodu hotovi. 

 Uprostřed noční temnoty nastane nyní v leženi život a hluk, který cestovníku nedopřeje žádného 

 podrimnutí, i kdyby sebe radši spal, dokud poslední kfiň nemá svůj náklad. Tato rozumná a něellvá 

 zvířata i potmě nalézají dobře místo své poblízku pána, jemuž náležejí, a pacholků, kteří je hřhel- 

 cnji, napájejí a břemena jim nakládají. Uprostřed hluku a hemženi tolika křičících lidí stojí zvíře 

 nepohnuté, až mu naloženo jest sonmařské sedlo 1 břemeno, které však musí míti rovnou váhn po 

 obou stranách. To vše stane se za několik sekund, nebot nakladači mají své řemeslo v prstech. 

 Na jeden ráz, při čemž dávají takt pokřikováním, rozhoupají vždy dvá mužové do výšky balík, jejž 

 pak pustí na sedlo. Sotva kůň ucítí břemeno na svých zádech, dá se ihned sám od sebe do kroku, 

 při čemž jde vždycky jeden za druhým, nikdy dvá vedle sebe. Xejlěpe vycvičený ouzký vojenský 

 pluk nemůže kráčeti pravidelněji, stejněji, odměřeněji a v rovnější čáře jako tato zvířata, rozumí 

 se, že tu jest řeč o krajinách, kde to jakost půdy a směr horských stezk dovolují. Stane-li se ně- 

 jakou náhodou zmatek, n. p. pádem koně na kluzké cestě, anebo potkáním s jinou karavanou, za- 

 staví se zvíře, které jest nejbližší příčině zmatku, a za ním všickni jeho následovníci. Veškeré 

 koňstvo zůstane státi, cinkot rolniček umlkne, a obřemeněni čtvernoici jako přimrazeni ani s místa 

 se nehýbají, podobajíce se koňům před Quirinálem v Římě , jenom že tu není potřebí silné pěsti 

 krolitelovy. Jak mile příčina zmatku jest odstraněna, dají se koně jeden po drahém sami od 

 tebe na další pochod 



V stejně odměřeném krokn jde to pak zase dále, a jednotvárné cinkání rolniček opět se 

 ozývá dalekou, liduprázdnou pustinou arménských Alp. V čelo řady postaví se obyčejně nejstarší, 

 nejzkušenější a nejchytřejší koně. Vůdcem jest na větším díle dlonhohřívý patriarcha, který tonlavé 

 to řemeslo již několik desillleti provozuje, zem i všecka místa důkladné zná a na svou zkušenost 

 a koňskou moudrost právem si uěco domýšlí. On nikdy nezabloudí, nikdy se neplaší, když snad 

 nějaké skalisko podivné formy nebo mrtvola v cestě leží, anebo velbloudové kolem táhnou, ku kte- 

 rým koně obzvláštní nechuC mají. I když bouřka na nebi burácí a kmitavé blesky, kroupy a déšt 

 mladší zvířata děsí a nepokojnými činí, starý vedoucí kůň nepřijde nikdy ze své míry. A přiklad 

 vůdcův působí úkojně na následovnikaj kdežto by jeho nepokoj rovněž rychle sena zadní koně rozšířil 



