383 



Tomu však na odpor vyjadroje te známý zeměpliec Petermami ve „Vosslsche Xeiluug," že 

 neréřl, aby Franklin a jeho dráhové byli zahyunii hladem a zimou, nýbrž že spíše jsou zavražděni 

 od Esklmáků, o jejichž povaze nechvalně se zmiňuje. Nelze zapříti, že zpráva Dr. Bae jest poněkud 

 matná jakož i to vyznává, že on sám se společnosti svou v těchto ledových krajinách zlmn dosti 

 pohodlně strávil, nemaje ani nouzi potravy ani teplého obleku, kterýžto v hojnosti poskytovaly kůže 

 zabíjené od nich zvěře. Tolik zdá se jisto, že Franklin a jeho druhové skutečně bídné zahynuli ; 

 objasnění však bližších okolnosti musí se očekávati od budoucího pátrání. 



Obldzky na vysočinách okolo Prahy. 



Těm, kteří se po okolí Pražském častějl procházejí, byly zajisté již nápadné vrstvy oblázkn, 

 jimiž mnohá vysoká, nad Vltavou položená místa jsou pokryta. Tak se nacházejí na polích za Koň- 

 skou a Žitnou branou v někdejších Wimrovských sadech, mezi Xusleml a Sv. Pankrácem, na vyso- 

 činách mezi Bohnicemi a Klecany, mezi Oaněticemi a Roztoky, mezi Veltrnským nádražím a Velvary 

 n vesnice Vh atd. Oblázky tyto podobají se docela k dnešním oblázkům vltavským, obsahují též 

 okulacené kusy křemenu, křídlíc, dílem i granitu a víibec kameny, které se v oudolí Vltavy asi od 

 Vorlíka až ku Praze nalézají. Na vysočinách podotknutých tvoří oblázky často vrstvy více nežli 

 sáh mocné, na některých místech pozorují se v několika stupních po sobě nahromaděny. 



Nemljže o tom pražádné pochybnosti býti, že oblázky na vysočiny, které nyní 300 — 400 stř. 

 nad hladinu Vltavy vyzdviženy jseu, vodou a sice tekutou vodou naneseny byly, nebot provázejí ny- 

 nější řečiště Vltavy s obou stran, a jiný jich původ nedá se ani myslili. 



Jsme tedy přinuceni přijmouti, že Vltava jednou tak znamenitě vysoký stav míti muslla, že 

 své oblázky na takovon výšku vynésti mohla. Jak se ale tak ohromně rozvodniti mohla 7 Kdyby- 

 chom přijali sebe vělši spousty sněhu a ledu na Šumavě a ostatních horách řečiště vltavského, ne- 

 mohlo by se předce nikdy tolik vody najednou ve Vltavě nahromaditi, aby se celé oudolí k. p. od 

 temena Roztockého lesíka až ku Klecanum vodou vyplnilo. Při pramenech Vltavy nemůžeme tedy 

 příčiny onoho rozvodněni hledati. Spiše ovšem v dolejším jejím běhu. Labe spojivše se s Vltavou 

 opouští jak známo úzkou branou kotlinu českou, prorazivši napřed také čedičové a znělcové skály 

 mezi Litoměřicemi a Děčínem. 



Tyto skály jsou ale, jak se ze zemězpytných důvodu dokázali dá, mnohem mladší nežli ře- 

 čiště Labe a Vltavy ; vystouplyt ze země dlouho po vytvoření útvaru třetihorniho podél anpatí Kruš- 

 ných a Krkonošských hor. 



Při tak ohromném převratu niusilo se patrně řečiště labské jako ohromným jezem zaraziti, 

 vodstvo před tímto jezem, tedy nad Litoměřicemi, uahromaďovalo se pořád více a více, a tlačilo se 

 vzhůru proti svému proudu. Tím spůsobem rozvodnilo se ale nejenom Labe ale také Vltava, anať 

 se voda z Labe do ní nazpět tlačila. Vystupováni vody trvalo tak dlouho, až se nová brána skrze 

 hráz čedičovou tlakem vody prorazila, nyní se valilo vodstvo tím větším násilím ze země a padala 

 zase neustále, až se konečné řečiště ustálilo. Touto povodní tedy myslím, že se nános říčních 

 oblázků na podotknuté vysočiny vysvětliti dá. 



Doha, když Litoměřické hory z lůua zemského vystouply, jest tedy také dobou tohoto nánosu. 



Jan Krejói. 



Zprdea o schůiltách přirodnického odboru v Museu. 

 Ve středu due 8. listopadu přednášel pan Phll. Cand. Julius Sax o některých památných 

 poměrech rozvětveni rostlin, zvláště n sosen a vinné révy, jakož i o některých zajímavých pomě- 

 rech vztahujících se na rostlinu co celek. Zajímavý tento předmět bude časem v Živě vyložen. Na 

 to počal pan Jan Krejčí své přednášky o železných rudách zvláště v Čechách, a ukazoval odrůdy 

 jejich ze sbírek musejních. Důležité rudy v cechách jsou hlavně červená železná ruda a rozllčuýjnl 



