Předmluva. 
Vstoupili jsme tímto ročníkem v druhé pětiletí našeho časopisu. 
Bylo,by slušno ohlédnouti se, jako někdy augurové; na příznivá nebo 
nepříznivá znamení v obzoru obecenstva a současné naší, literatury. 
Zdálo by se, že zmáhání se časopisectva českého (kamž ovšem i kalendář- 
nictví počítati třeba) mohlo by býti na ujmu Živě, časopisu výhradně 
přírodnického, an i v oněch spisech často o přírodnických předmětech 
jednáno, bývá, Že tomu tak není, vidíme z přirůstajícího počtu, odbě- 
ratelů. Jiný přiznivý úkaz záleží v tom, že i předešlé ročníky pilně 
se odbírají, tak že z posledních tří roků málo co na skladě pozůstane, i 
bude třeba vydání zvětšit. Ačkoliv tento úkaz jednoduše dá se tím 
vysvětliti, že nově přistupující předplatitel rád sobě dle možnosti tako- 
vou knihu doplňuje, předce také v tom sobě pochlebovati smíme, že 
mnobý k tomu hodností jejího obsahu přiveden bývá, i smíme se hono- 
siti v každém ročníku tolika původními a důležitými pracemi, že to 
dostačí časopisu našemu na dlouhá léta stálou cenu pojistiti, což ještě 
více se někdy vyjeví, až přízní naší velikomyslné vlády i v našem 
ethnografickém koutečku přírodovědy samostatně zkvékati budou. — 
Zdálo by se, že denně se šířící a vzrůstající kultura velkoeurop- 
ská naší domácí přirozeným chodem lidských věcí ani vzniku nepopřeje, 
i vidím mnohé spouštěti se vší naděje a chutě přilnouti k vítězi, jiné 
pak ohlížeti se po cizí pomoci, poněvadž vlastní síle a moudrým říze- 
ním naší vlasti nedůvěřují. Oněm vyčítám krátkozrakost a obmezenost 
ducha i mysli. Nevejde se do jejich hlavy než jedna forma kulturní, 
a ta vypudí původní přirozenou. Jsouť to slabci, na nichž málo zále- 
ženo. Postavení pravého Čecha, vzdělance, žáda silného ducha, mysl 
statnou, povahu mnohoobratnou. Dobrotivá vláda mu poskytuje od 
mladosti všech prostředků, osvojiti sobě kulturu velkoeuropskou pomocí 
jazyka sbratřených nám Němců; ale také o to postaráno, aby i národní 
jazyky se pěstily, a jednotlivcům dosti v tom vůle podáno. Tak 
