ŽIVA. 
ČASOPIS PŘÍRODNICKÝ. 
Redaktorové: Prof. Dr. Jan Purkyně a Jan Krejčí, 
Svazek I. Ročník šestý. 1858. 
Pes, 
Sepsal K. Starý. 
Žádnému z čtvernohých zvířat nedostalo se zajisté tak neobmezeného oučastenství 
lidského jako, psu. A proč? Či nepatří on mezi dravé šelmy masožravé ? Schází mu 
snad. smělosti a síly ostatních šelem? Či snad mají ostré jeho kly a trháky obzvláštní 
půvabnosti do sebe? „Co tedy od nejstarší doby lidské paměti člověka na společnost 
tohoto dravce upoutalo? Zdá se, jakoby byl zvláštní privilegium s sebou na svět při- 
nesl, které mu pak na vždy jakési legitimní spojení s člověkem ujistilo. © Od kterého 
času se toto počíná, nevíme arci s určitostí povědíti, neboť všechno namáhání přírodo- 
zpylců, důkladný rodokmen psí sestavili, nemělo výsledku skorem žádného, 
Jest to důkazem, jak praslarým rodem se pokolení psí honositi může. Kolik sto- 
letí musí uplynouti, než se tělesný ráz zvířecí tak změní, že nelze více prvopočátečný 
typus v něm poznati! — Zvíře, našemu domácímu psu co do podstaty tělesné a du- 
ševní podobné, nenalezlo se posud nikde. V Indii (Dhale), v novém Hollandu (Dingo) 
a ve mnohých krajinách amerických nalezení jsou arci psi bez domácnosti a zdivočelí; 
jest však na nich zřejmě viděli, že jen uběhlíci domácí jsou, lesnímu toulání uvyklí. 
1. Slaří Egyplané, Řekové, i Římané rozeznávali již více odrůd čili plemen, jež 
sobě z rozličných krajin zaopalřovali.  Slaroegyptské malby ano i nalezené mumie bal- 
zamovaných psů svědčí o známosti léto. Libování sobě ve psech zavdalo bezpochyby 
příčinu, že od Egypťanů utiskování Israelilé na la zvířata zanevřeli, nečistými je na- 
zývajíce, kteréžto domnění u Mahomedánů až podnes se udrželo. V bájesloví indickém 
Zzavjímá pes důstojné místo, a doposavad Parsové hornoindičtí za svatou povinnost sobě 
pokládají, psy opuštěné pod svou ochranu bráli a je vyživovali.  Zoroasler nazývá psa 
vzorem a slředištem všech dokonalostí, kleré se na zvířeti a na člověku nalézají. — 
Y bájesloví řeckém vyskytuje se pes co nohsled Artemisin a společník Hekatin; též 
mocný strážce v orku, Cerberus, ač třihlavý, byl pes. Homér praví v 23. knize své 
Hiady; že sobě Patroklus devět věrných psů držel; na jiném místě nazývá jeho bystro- 
nohý Achill Agamemnona psem, z čehož vysvítá, že pes již tenkráte, jako posud, též 
jistý dvojmyslný význam v. sobě obsahoval; (lo však psa nezneuclívá, nýbrž jen pána 
jeho, který na svou lidskou důstojnost zapomíná. 
1 Mojžíš mluví též na mnohých místech o psu, a pejsek, který příchod Tobiášův 
Živa, 1868, 1 
