zo o 
7 
neštěká konečně na žádného. Jinak ale jej též něco nadobyčejného tak poděsí, že 
štěkati: zapomíná; kolikráte byl již dům oloupen; aniž se byl pes, jinak dosti smělý, 
ozval, Největší hrůzou pro něho-je nahý člověk. Uleknulí jeho v lom pádu praví se 
býti tak ohromující, že ani nejstalnější pes nezaštěká, Před několika lety byl jistý 
jirchář v Aixu oloupen od zloděje, který tohoto spůsobu použil k zastrašení domov- 
ního strážce, Bázeň psova nezakládala se v tom případu na nic jiného, než na obraz- 
nosti jeho, kteréž žádná zkušenost dřívější na odpor se postavili nemohla, Zde léž po- 
dotknouli sluší, že mnohý pes na měsíc štěká; bezpochyby, v něm vidí slunce, které 
ale dle jeho domyslu neobyčejně slabě hoří a svíli, a to se nesnáší s náhledem 
a zkušeností jeho. 
h Zvlášlní jest dojem hudby na něklerého psa. Mnohý snese kolovrátek, housle, 
trouby: i bubny beze všeho povyku, jiný ale uslyše hudbu počne ouzkostlivě sem tam 
běhati, a může-li, uteče; jinak ale stáhne ohon a doprovází hudbu strašlivým vytím. 
Znám psy, kteří i při hřímání na celém těle se třesou a u člověka útěchy hledají. 
Hudba, jakož i jiné zvuky, musí velmi nepříjemně na sluh psů naráželi, což se i při 
hrčení vozu neb praskání biče u nich pozoruje, 
Pes. miluje svobodu; ponejprvé ve svém. živobytí k sloupu přivázán nepocho- 
poje; proč a 00 se děje; myslí, že-lo žert a nechá si to chvíli líbit; trvá-li to déle, 
hledí z obojku hlavu vytáhnouli, nohama si při lom pomáhaje, nepodaří-li se lo ale, 
tu počne sebou mocně, trhati, štěkati a provaz hryzli, až se osvobodí, Marné-li však 
i to, poddá se svému osudu a truchlí; jeho oko se zkalí, žrádlem, i nejlepším, povrhuje 
a hluboká bolest jeví se v každém jeho hnutí, Navštívíme-li jej, zajásá radoslí, a sna- 
dno seznati, že se v oku jeho třpytí slza; hubu svou hledí na tvář i ruku naši při- 
tisknouti, neb i om zná vyznám, políbení a jeví vděčnost svou lízaje nám ruku. Pes 
mluví svými posuňky ; prosby a díky, žalost i radost, chlční i maději vyjadřuje pohyby 
svého těla a ocasu zvlášť. Jediný ohon jeho ma více charakleristického v sobě nežli 
u jiných zvířat celé tělo. ; 
pw Pes je též důkladný kosmopolita, neb se hodí do všeho, jak mu osud káže; 
i ma-nošení železných košíků na hubě přivykl. Om tahá tak dobře sáně Eskimáka 
jako, těžký vozík mlíkařský, a jeho vylryvalost ani bitím. ani hladem se nezměnšuje, 
On dovede s elegancí se uhosliti na klínu vznešené dámy, jako zas přivykne spro- 
stáckému živobytí v ulicích Cařihradských 3 on, vyplňuje důstojně místo nejzábavnějšího 
společníka, ale není také, většího mrzouta nad něj; on je outrpný až do liternosti, a 
jindy zas,ukrulný rabulista, on se spřátelí s vodou, lesem, se lvem, plákem, s polem 
i domovem, z králka s celým světem. „On střeže dům i stádo, a jak, moudře si při 
tom-počíná!: Věru; mic není zábavnějšího, jako pozorovati spůsob, jakým pes své svě- 
řence v pořádku udržuje., Brzy zná každou ovci stáda, svého. Ví napřed, co má, dě- 
lat, aniž mu rozkazu pánova potřebí. Jak přísně a obratně, uvádí ve stádo, roz- 
troušené beránky! S.jakou sopatrnoslí, je „po silnici neb po ulici vede! Jak, jemně a 
vlídně +s nimi nakládá! „Nikdy sovci zabloudilou urputně nepopadá, leda by, již u něho, 
co, toulavá zaznamenána. byla, nýbrž flegmalicky „ji obejda pokojně ke stádu, ji obrací. 
Řeči pána svého rozumí úplně, a ještě lépe jeho zrakům. K přehlédnutí sláda svého 
vždy vyhledává vyššího stanoviska; jakož i-lenkrát, když ovce žene z hromady na hro- 
madii;s pahrbku na pabebol u r aby žádná z jeho svěřených, zabloudivši k ztra=, 
cení nepřišla. 
