n 
nižních, listův, nýbrž toliko jeden a dva lupeny nosí, při čemž ale zmíněné pravidlo 
m vé hot jeví, že se výhonek jednočlenný s dvoučlenným. střídá, Následkem toho 
8 poněvadž lupeny „na celém; prutu ve, dvou, řadách, střídavě slojí, povstává zvláštní — 
úspořádání ručíček, lak že pokaždé dvě po sobě jdoucí na jednu stranu, dvě násle- 
dpjící na druhou stranu připadají. Toto pravidlo, v celku ovšem průvodné, nebývá ale 
na všech prutech bez úhony zachováváno, jmenovitě též trojčlenné výhonky mezi dvoj- 
a jednočlenné se vkládají, aniž lylo vždy přísně se, střídají; po začálečním vícečlenném 
počíná hned jedno- hned dvojčlenný výhonek, 
ka © Jiná rozdílnost pokolení na jednom a sice úrodném prutu leží v ukončení vý- 
honku, ježto může buď ručička, buď květenství býti, Zákon ve vystupování dvou těch 
konečných tvarů jest, že vždy první výhonek úrodného prutu, a krom toho i druhý 
a třebas i třetí v kvělenství vychází, všecky oslatní ale v ručičky, Na neplodném 
kn končí všecky výhonky ručičkami., V obecném, živolě nazývá se, kvělenství révy 
hroznem, kterýž název nemá len smysl, jakého v botanice dostalu  Hrozen v bola= 
nickém smyslu má hlavní osu, nekončící květem, ale postranné osy zcela jednoduché 
kvě nesou. U révy ale vybíhá osa výhonku, která dole lupeny nesla, v konečný květ, 
z, vyšních lístkův na ose lé vynikají vedlejší opakovací a ledy léž květem ukončené 
osy, Ježto se límléž spůsobem, a sice na, zad k,lupení, pokračuje vždy do vyšších 
stupňův, rozvětvují, lak že celek bohalou latu tvoří. Nejouplnější ohledem na útvary 
listní jest osa první generace úrodného prutu, neboť nosí nejprvé nižní listy přezimu= 
jící, pak lupeny, lístky vyšní a útvary kvělní i plodní, vůbec všecky útvary, kteréž na révě 
 ernáu pročež réva vlastně jednoosou rostlinou, jeste Ostatní vyšší výhonky jen 
0 akují více méně úplně osu první, a sice, druhá a třetí, ještě kvělem se končící, nemá již 
nižních listů, oslatní ale, dokonce ani kyčlův,. ješto: květenství v ručičku, přeměněno 
jest. „Na ručičee, té, koncem, spiralně se kroutící, nalézá se ještě vyšní lístek, povstalý 
zmizením čepele „lupenové, řídčeji viděti „úplně“ vyvinutý lupen na ručičce. Z paždí 
toho listu vyhánějící úponkovilá větevka činí ručičku dvojvidličnou: — Květenstvím tedy 
má celá soustava, letošních, výhonků morfologicky určitý počátek, ale konce. zvláštním 
tvarem označeného nemá. Ani neukončuje pupen zimní vzrůst její, kterýž po celou 
dobu vegelační bez, mezí trvá, dokud vnější okolnosti povětří cíle nepoloží. Na silných 
prutech napočítal A „Braun až do.26, pokolení. 
-vy | Tím ale: nejsme se všemi osami révy ještě“ u konce. Z paždí lupenův vypouští 
réva vedlejší větve, nevyjímaje sani paždí nejhořejší lupenu Každé generace, kde již 
Osa následujícího  výhonku povstává: tam totiž vedlejší větev mezi generací následující 
a mezi, lupenem „vyniká Nazývají ze pazuchy, kdežto prutchlavní sloupec slove. © Tento 
jest mnohem ssilnější, maje určení nasazováním hojných pokolení vzrůst révy do délky 
působiti, pazuchy vůbec slaběji se vyvinují. Jejich nejdolejší list je nižní list, leč více 
méně úplným, vyvinutím čepele činí druhdy přechody do lupenu; anobrž na tom i onom 
pazuchu též co pouhý lupen se: vyvine; napotom na delších článkách osních nese pa- 
zuch ještě dva nehyvíce lupenůa končí jako: sloupec“ otevřeným pupenem lupenovým; 
Jestli se: vyvine pazůch - náležitě, <tvoří“ taktéž „řetěz posloupných generací (sounoží); 
které „však |stále; vyúponky vycházejí; nikdy v květenství, Pazuchy. samy nejsou ale 
vespolek všecky stejné, lišíce, se dle výšky, v jaké ze sloupce vynikají. Nejzpodnější 
pazuch počíná skráceným článkem a dvěma prodlouženými, konče úponkou, v násle- 
dujících zjeho generacích. střídají „se jedňo< a dvojčlenné výhonky: © Výše stojící pa 
