16 
a. vypálením obdrženého pomerančového prášku (Platinsalmiaku) zbaví se platina vět- 
šího dílu svých průvodců, obdrží tím podobu velmi jemného, málo souvislého prášku 
(houba platinová), a nastává pak úloha, z toholo kovového prášku udělati pevný kov. 
Achard použil k tomu účelu nejdříve roztopilelnesti platiny s arsenem, kterýž potom 
ohněm zase odehnali se dá, a r.1783 zhotovil ponejprvé platinové lygle ; r. 1787 zho- 
tovovali Chabonneau a Jeanetty v Paříži dle toho spůsobu rozličné platinové náčiní. Ná“ 
doby, zvláště ale lygle, měly tu vadu, že v horku dostávaly bubliny, což častějšímu 
jich užívání bránilo. Ačkoliv cena platiny a upotřebnost její k nářadí chemickému 
velmi brzo uznána byla, a mnohé pokusy se staly, jak by se nejprospěšnějším spůsobem 
Spracovati dala, náležely takové nádoby na počátku nynějšího století k drahocenným vzác- 
nostem, 
V tom čase nalezl Wollaston, že se z platiny pouhým kováním a svařováním 
nádoby zholoviti dají, uveřejnil ale ten svůj nález teprva r. 1828. Platinový prášek 
rozdělá se k tomu účelu vodou v jemné těsto, tomu dá se podoba malého koláče 
a voda se z něho vytlačí silným tlakem, načež se v prudkém ohni pálí, až se jednot- 
livá zrnka tvoří ; úplného spojení platinových částek docílí se pak opatrným kováním 
rozpálených kusů, v čemž se tak dlouho pokračuje, až jest kov všude stejně hutný, 
načež se zněho rozmanité náčiní zhotoviti dá. 
V Rusích připravuje se platina tímtéž spůsobem, jem že těstu podobu válcovitou 
dávají a je pak silným strojem sllačují; vytvoření pevné, kujné plaliny děje se vypá- 
lením 1'/, dne trvajícím v porcelánové peci. 
K připravení čisté plaliny z Polyxenu a k odloučení od ní druhých kovů udali 
Vauguelin, Wollaston, Dóbereiner, Descotils, zvláště ale Berzelius rozličné spůsoby, 
dle nichž chemikové buď ryzí plalinu, buď ostatní k ní přimíšené kovy obdržují. Mimo 
platinu (74—84%)' obsahuje Polyxen nejvíce železa (5—13 */), pročež některé na 
železo bohalší odrůdy i magnetickou jehlu znepokojují. 
3. Platina náleží k nejdrahocennějším kořistem, jež věda v oboru hmotného světa 
dobyla; sdílí se zlatem nejvzácnější vlastnosti drahých kovů, hulnost její obnáší po kování 
21:4. V tažnosti blíží se k zlalu, v tvrdosti stojí mezi mědí a železem, barva jest mezi 
barvou ocele a stříbra. Nerozpustnost v nejsilnějším ohni peci, neporušenost v ostrých 
kapalinách poroučejí plalinu zvláště účelům chemickým, a v skutku jest chemie platině 
za mnohé pokroky jak ve vědeckých laboratoriích, tak i v průmyslných továrnách 
povděčna. Známost mnohých sloučenin, jakož i zákonů, podle nichž se z rozličných 
prvků skládají, byla dobyla leprva po uvedení platinových nádob do laboratorií. Dó- 
bereiner nalezl, že tak nozvaná plalinová houba proud vodíkového plynu až k rozpá- 
lení shušťuje, což vedlo k upotřebení platinové houby na zapalovacích strojích místo 
dříve užívaných strojů elektrických. 
Chemickými pracemi bylo nalezeno asi 170. sloučenin platiny s jinými látkami 
z říše neústrojné a asi 40 s látkami z říše ústrojné. S ohledem na upolřebení jsou 
z nich důležitější: Chlorplalin ve vodnalém roztoku co reagens a odlučovací prostře- 
dek při chemických rozborech ; ocel platinový, v rozličných poměrech sloučení, upotře- 
bován k dělání jemných řezacích nástrojů; některé sloučeniny se zlatem, kteréž asi 
polovinu platiny přijmouti může, aniž tím svou barvu nebo tažnost ztrácí. 
Znamenitá upotřebitelnost platiny spůsobila také velkou poptávku po ní. Nyní 
vyváží se nejvice z Rus, kteráž zémě od objevení plaliny na Uralu až do r. 1851 
: + : 
