25 
Pláci v (59) a v (38) jsou si velmi podobní. Jsou světle šerohnědé, nohy 
otřech prstech, hlava hlavě pštrosí podobná, výška sotva s polovice výšky pšlrosa. Pozo- 
rujete-li je zevrubněji, shledavále rozdíly. pro kleréž každý z lěch pláků do jiného po- 
kolení náležeti musí. Péra vělšího pláka v (59) mají širokou, kudrnatou práporku jako 
péra ocasu a křídel zvláště dlouhá, ačkoli, jsouce hrubá a vybledlá, toliko k pometadlům 
na prach a nikoli k ozdobě se užívají. Plák ten jest americký pšlros, jenžto na Kampech 
brasilských, širých stepích palagonských obývá. Druhý v (58), ačkoli onomu velmi podobný, 
toliko krkem do polou nahým, sivým rozdílný, liší se, když naň pozorněji popatříme, od 
něho tím, že nelze na jeho nebarvitém oděvu žádného peří rozeznati. Jeho tělo zdá se 
býti srstí kozlí pokryto, ocas schází, a míslo kosinek má toliko tuhá, kostici rybí po- 
dobná brka v křídlech. V největší blízkosti teprv znamenáme, že lo není srst, co jej 
kryje, nýbrž předce péra, alesvelmi sporá, vousalá, dlouhá, a vždycky dvě z jednoho 
pouzdra, To jest novohollandský kasuar. Ještě více chlupům podobné péří má statný 
černý plák onen, jenž s koštěným helmem na hlavě, a červeným i modrým, řasnatým 
krkem v (50) si vykračuje. Jeho peří vyhlíží zdaleka docela jako černá žíně, a péra 
jsou ještě spořeji ovousena, Tento pták, kasuar indický, žije na Žavě a příležících 
ostrovech. Tak máme v Africe, Asii, Americe, Australii po jednom druhu z tohoto 
památného řádu plákův. Na novém Seelandě žije ještě jeden menší druh sem nále- 
žející, lož beze všech křídel, z pokolení Apleryx, tak zvaný Kiwikiwi, jenž se toliko 
v Londýnské menažerii živý nachází a již laké jesl na vymření. Od jiných běhouno- 
vitých pláků, dílem prostředně velikých dílem obrovských, kteří nepochybně ještě ne- 
dávno žili, nejsou-li snad ještě exempláře na živu, abies se jen kosti na rozličných 
ostrovech australských. 
Ohledavše v dosavadních nádvořích ptáky vypuzené z říše povělrné a na zem 
připoulané, nacházíme na dvoře (66) obojživelníky, kteří ve vzduchu i ve vodě rovněž 
domují, ptáky bahenní a vodní. Čápi, jeřábi, volavky, pelikáni, labutě, husy, kachny, rac- 
kové hemží se v pestré směsi před naším okem, jemuž nesnadno některou podobu po- 
držeti, Křídla mají ustříhaná, což při těchlo plácích nevadí, poněvadž jsme navykli, 
viděti je v mokřadech chodili aneb plovati, ačkoliv ostatně dobří lelouni jsou; toliko 
rackové, kleříž bez uslání s křikem oblétavají lodi, činí tulo, sedíce pokojně na zemi, 
dojem zajatých. Pozorujeme nejprvé volavky. Ony se chovají podobně asi jako sokoli, s nimiž 
společná mají mohutná křídla, nad nimiž také špičatým, dobře trefujícím zobanem často 
vítězí. Vážně a rozmyslně se chovají, stávají nepohnuly po celou hodinu 0 jedné 
„moze a drápy si zachovávají ostré jako sokoli. Dráp prostředního prstu vyznačuje se 
„pilovitým krajem, aby jím kluzké ryby lépe držeti mohli. Vždycky bývá peří jejich 
čisté, a lím jsou opak čápů, kteří ušpinění chodí a drápy červených nohou na pahýly 
sí uběhávají, v čemž opět supům jsou podobni, Nejvíce tím se označuje onen obrovský 
- „čáp lam, ještě jednou tak veliký jako náš, mající netvorně tlustý zobák a nahý krk, který 
lak smutně stojí jakoby zval na pobřeb, a hned zase směšně ocasem mrdá jako vrána, 
pravý blíženec supa v mravech a živobytí, s nímžto ve společné vlasti Indii pospolu 
- žije a naslřechách domů čekavá, až někde mrcha neb výmet se vyhodí, aby se na něm 
© napásl. Tu i tam stojí jeřáb šedivý, jediný bahenní pták, jenžto skrotne a člověku pří- 
aným se stane, vždy hlavu vzhůru drže, kdežto čápi a pelikáni rádi ji sklopují, i zdá 
- se jeřáb dohled míti nad všelikou tou letavou čeládkou. Dva bílí jeřábi z Mongolska, 
„Šedivému ve spůsobech rovni, jsou ve dvorci (65).  Podobají se velmi bílým jeřábům 
