a1 
zazších známých hranicích, Phaca i Oxylropis Leguminosy, Armeria labradorica Plum- 
baginey (Grony do 72), Campanula rolundilolia (Labrador), linifolia (Grony) Campa 
nulacey. 
Z našich českých bylin jde tu Chrysosplenium allernifolium, Arnica montana až 
k Melvillskému ostrovu, tolije (Parnassia palustris), Trientalis europaea, Pyroly (minor, 
secunda), Saxifraga aizoon, Viola canina (Grony 60), Sedum palustre, Cardamine pra- 
tensis (679), Epilobium angustilolium, Cerastium  semidecandrum,  Empetrum nigrum 
(Grony do 72%, Menyanthes trifoliata,  Thymus serpillum (Grony do 669), Euphrasia 
officinalis (Grony 69"), Maianthemum bifolium, Achillea millefolium (Grony 649), Tofieldia 
borealis (Grony 72“), pak vodní Callitriche verna, Leontodon laraxacum, Sparganium 
nalans, Hippuris vulgaris, Triglochin palustre (z lěchto mnoho lidmi přinešených, jako 
Vicia cracca a Rumex) až do Labradoru, a Monlia fontana až do ruské Ameriky. 
Více tu znamých z vrcholů Krkonošů: Pedicularis  sudelica, Saxilraga  oppositifolia 
nivalis, Arabis alpina, Viola palustris, Salix arbuscula, Juniperus nana, Hieracium 
alpinum, Gnaphalium supinum, Polygonum viviparum, Více však ještě známých z Alp, 
jako Dryas octopetala, Thalictrum alpinum, Saxifraga aizoides, Astragalus alpinus (La- 
brador), Lychnis alpina, Salix glauca, Azalea procumbens, Draba alpina, Erigeron alpi-, 
nus, Antennaria alpina atd. 
Mořské tvary jsou Arenaria peploides, Elymus arenarius (nedozraje v Labradoru 
u moře), Lathyrus marilimus, Stenhammeria maritima. 
Nejspolčivější v Labradoru Sedum, Eriophorum angustifolium , v Gronech vrby 
Empelum nigrum (kryje nejvíce země). 
Stromy přestávají v Gronech, jako Juniperus nana (66"), Belula nana (729, 
frulicosa Horn, alpestris (62“), Alnus repens (64"); pak vrby — vše arci jen krmící 
houští kolikacoulové; — v Labradoru Betula nana, Alnus incana, Pinus alba, micro- 
carpa ; v ruské Americe léž Pinus alba, Belula nana i Alnus viridis (záloka Kotzebue) 
— arci vše léž jen píďové, trávnalé drny, jako vrby v Alpech, ač někdy lak husté, že 
„ V Gronech 1“ vysoké neproniklé houští tvoří, jako v Magellansku, nad kterým anglická 
bí Z 
výprava jezdila. Příčina toho jsou nejen sníh a vělry, ale zem vždy zmrzlá, která jen 
na několik střevíců taje, písek do sáhu, rašelina do 2 (Seemann), tak že kořeny do ní 
vnikat nemohou a se po kůře rozlízají. 
Podotkneme jen ještě, co Seemann uvádí, že byliny ony, kleré vnoci spí, i zde 
V určitou dobu listy závírají, třeba by slunce zde vletě nezapadlo, jakož se v severu za 
doby letní po některý čas děje (Northstar zůstal 1849 116 dní bez slunce), Nesmíme sobě 
představovat, jakoby zdejšímu bylinstvu nedoslávalo se krásy neb užilku. Arci že 
scházejí zde naše cíbulovilé, vstavačovité a jiné byliny, ale za lo máme mmohé zprávy 
0 peslrokvětém hustém drnu z Primula farinosa, Saxifraga azoides, žlutého Papaver 
nudicaule, Viscaria alpina, Geum glaciale, oboje Dryas, Myosolis alpina, Dodecatheon 
frigidum, Claytonia sarmentosa, Anemony (ruská Am.) atd, Vůbec chválí se zde jako 
u alpinských bylin pestrý lesk a živější barvy průměrně velkých květů. Někdy bývá 
© drm dosti silný; tak mluví Kane o 5—7 prstě (rozeznal 68 vrstev ročních). Zahrádky 
v Godhavnu (69) mají ještě zelí, špinát, řípy, salát, ředkvičky ; v Omenaku mizí řípy 
— ale semena kapusty nedozrají nikdež, a i lěmlo s velkou péčí vychovávaným bylinám 
schází chuť u nás je označující. Jedovatých, podezřelých aneb trnitých bylin (kromě 
Rosa blanda i Geum glaciale) zde není, tak málo jako jedovatých zvířat, 
