42 
vinu vnitřní stěny komory. Takové zrnečkové pramínky našel jsem dosaváde „u ožu- 
vavců. (ovce, kozy, vola, velblouda, srnce), pak u koně, svině, zajíce, u, masožroutů, ni- 
koli, aniž u člověka. 
44. Při těchto pálráních také se mně, skoro, pokaždé, v srJcích ovčích a hovězích 
naskytly hromádky zrneček jiného rodu, mnohem menších, podlouhlých, přikřivených, ve 
zvláštní blánce sklípkovité uložených, Zdají se býti spůsob plísně zrnkovité (Kernpilz), 
31. Slušíť, také zmíniti se tu o pojednání pana Barryho, rozeného, Skola; jenž 
meškaje v Praze skoumal u mne pod mikroskopem až do nejkrajnější podrobnosti vlá- 
kna svalů libovolných, zvláště u hmyzů, i našel, že každé prvotní vlákno složeno, jest 
ze dyou ještě prvolnějších, šroubovilé vespolek stočených ; křižování zaločenin, řadami 
vzaté, dá pak pohled známých příčných, čárek druhotních vláken svalů, libovolných. 
Dále badal o vývinu řasinek mihavých u mušlí, kdežto nejlépe se pozorovali dají. Po- 
jednání tato anglicky psaná přeložil jsem do němčiny i podal do veřejnosti prostředkem 
archivu Můllerova, 
32. V aklách naturae ciriosorum, roku 1835, když. již hlavní pojednaní: De 
phaenomeno generali motus vibratorii, bylo vydáno, sdělil jsem ve společnosti. s „prof. 
Valentinem nová podrobnější pozorování o pohybech mihavých, zvláště na slizné blánce 
průdušníce volovské v neobyčejné zřelelnosti pozorovaných, 
33. Když roku 1837 odbývalo se v Praze shromáždění německých přírodozpylců 
a lékařů, neopominul jsem též přítomen býti a co, možná, se, vyznačili. | Vyvolil jsem 
k přednáškám v třidě zoologico-physiologické následující themata: O žlázkách žaludeč- 
ních a o přirozené povaze lrávení žaludkem nebo. zažívání, Hlavně se lu, ukazovalo 
ma zrnečkový útvar, jako podstatnou látku budovy všech. žláz i jiných žlázovitych těles, 
i dáno mu všeobecné jmeno Euchym. Tuto zrnkovinu dřívější analomové docela za- 
nedbali, jedni (Lieberkůhu) berouce toliko ohled na krevní cevstvo, jež umělým vyslři- 
kováním objevili, druzí (J. Můller) a pozdější, zase výhradně pozor obrálivše na cevy 
vyměšující, čímž se slalo, že lálka zrnkovitá, ač mnohem podstatnější, mezi oběma slís- 
něna, z očí jako vymizela. — Spravedlnost žádá zde podotknouti, že jsem. již. lehdáž, 
dvě léta dříve nežli Schwann, hlavní myšlénku o světoznámé: theorii buněk (Zellen- 
theorie) veřejně vyslovil, o čemž svěděte následující slova, vyňalá ze zprávy o Pražském 
shromáždění pag. 175. „Tím spůsobem se konečně uvede zvířecí organismus na Uři 
hlavní prvotní formy: tekutou, zrnkovitou a vláknitou. © Zrokovitá forma pak uvádí nám 
na mysl základní budovu rostliny, která, jak známo, skoro cele ze zrneček neboli bu- 
něk složena jest. Jako u rostliny každá takořka buňka svým vlastním. životem (vila 
propria) nadána jest, čímž ze všeobecné šťávy svou vlastní látku sobě připravuje a zvláštní 
išťávy: ve. vlastní dutině ukládá, tak- podobného cos můžeme sobě představili o tvo- 
ření se a roztvořování zrneček euchymových. Vůbec poukazuje nás toto ponětí o zrn- 
kovině, organismu zvířecího na přísnější (porovnávající) studium  fysiologie rostlinstva. 
Mimo. to otvírá se nám vyhlídka, že, podaří-li se specifiční zrnkoviny v jejich  pouhosti 
odloučili; tím se látka příslušná dostane chemii zvířecí, ne bez značných pokroků pro 
všeobecnou fysiologii. 2. Ve čtvrtém sezení sekce anat.-[ysiol,-zoologické dne, 23. září 
sdělil jsem svoje nejnovější badaní o vnitřní tvárnosti prvotních nervových vlákenek. 
Při, ohledávání svěžích nervů po tenkých řízkách příčních, jež jsem. mezi: skla 
kvačilele, vpravil, něco málo je smáčknuv, viděl: jsem ve; slředku každého, průřezu je- 
dnotlivých,- vlákenek ;okrouhlou, zdánlivou dirku;; z čehož „jsem; soudil; že. každé jvlá- 
