44 
se pilně zoučástnil, zvláště se obmeziv na ohledání uzlů gangliovýcho“ Pojednání jeho 
nachází se v aktech Leopoldinské akademie (Acta: Acad. Caes. Leopl.- Carol. Nat. (Cur. 
Vol. XVIII: P. I, pag. 51-240, Tabb. I—VHI). Sděleny tam také hlavní moje myšlénky 
O význatnu prvotních částek. soustavy nervové, zvláště tam vyslovena (p. 89): mnou 
nejprvé pojatá analogie mézi zárodky váječními a gangliovými tělisky. 
O jejich významu vyslovil jsem se v ten spůsob, že jsém je co centrální orga- 
nické úlvorky považoval, načež ukazuje jejich koncentrické» složení kolem jadérka 
oustředního, jichž poměr k elementarním: vlákenkům nervovým byl by jako středních 
teček -sil k vycházejícím odtud čarám silotným odvádějícím a přivádějícím, jako gamglií 
k-nervům“ gangliovým, jako mozku k míše "a nervům mozkovým,“ v nichž by činnost 
nervní měla svůj vznik, své rozptýlení i soustředění. 
6. Konečně zmínil jsem též o zrnečkách škrobovitých, jenž se mi ma ploše 
síťovité (lamina cribrosa) a uvnitř postranních komůrek mezi tělesem pruhovaným a pa- 
hrbkem zrakovým naskytly. 
WA 7. V pálém sezení sekcé dme 25. října vykládal jsem obšírně všeliké postupy 
při umělém zažívání. Připomentl jsém laké vřástnost žluči, která, dost skrovně při- 
míšéna k tekutině zažívací, zažívání náhle zastaví. "Zdá se, že i v těle živoucím, 
u přechodů Záživiny (čhymůs) Žalulkové 'do střeva dvanáclipaleového, cos podobného 
se děje.. Přimíšením zluči zažívání žaludkové, k látkám dusíkovým obrácené se ukončí, 
aby snad míslo dalo zažívání uhličitých látek rostlinných, 
ji 36. V knize výlané od lékařské sekcí slezské vlastenské společnosti: * 
Neue Breslaner Sammliingen aus dem Gebiete der Heilkunde, herausgegeben vom děr 
mediz. Sect. der schles. Gesellsch. fůr vaterlándilsehé  Cultur. © 1. Bd- Breslau 
bei Gosolhorsky. 1829, wi 
podal jsem několik svých. starších farmakolovických pozorování. Co posluchač me- 
"dičiny vtřetím roce, kdežto nám materia medica čililékověda prof. Vavruchem přednášena 
byla, obrátil jsem nejprvé svůj zřetel na smyslové vlastnosti léků, zvláště na jejich vůně 
a chuti. Příležitost se mně naskytla v lékarně u Zlaté koruny, jejíž nynější držitel 
pan šlechlic z Helly byl můj spolužák, a tehdejší laborarius pin Šicht: můj dobrý 
známý z Blatné, kde u barona Hildprandla cukrárnu řídil, ano i starý provisor Guilelmi, 
jemuž jsem se lichotil, mně rád vídával a svobodného př'stupu do komory materialní dovo- 
loval. Tam jsem někdy celých půldní vězev všechno ohledával,“ ochmalával, očenichá- 
ovál, okoušel, ano směl jsem si zřídili malou sbírku, kdež jsem zvláště rád sobě zje- 
"dnával lahvičky naplněné vonnými vodičkami a olejky, které jsem pak doma po tmě 
ovoňoval a tak pouhým čichem poznávati se učil. Zanášel jsem se tehdáž zvláštní 
(novou vědou, čichovědou, kterou jsem časem svým ve skutečnost uvésti chtěl. Později 
jsem poznal Cloguetovu Osfresiologii, která mi však daleko neučinila zadost, i osmě- 
Tuji se tvrditi, že i dnešního dne, kdyby někdo z mladších v úlohu tuto se uvázal, 
při nynější pokročilosti chemie organické značných výsledků by se dopídil. Jiná 
stránka léků, neméně důležitá, vyjevila se mi při lěchto pálráních. Co mně škola 
ukazovalá © účinech léků, vztahovalo se“ vždy jen na chorobné slavy těla lidského. 
Pořádek školní to tak s sebou přináší, že před poznáním chorob samých již. důkladně 
"se učímě znáti prostředky protichorobné, snad aby se o nás říci nemohlo: sero me- 
odičina paralur. Mně ta “měthoda příliš nelahodila.“ Hned s -počátku mých medicinských 
stůdií obrácen jsa k fýsiologii, zdálo se mi velmi | zajímavé a veledůležité, poznáti 
