52 
rudy olověné. Tmavošedé, vrstevnalé mramory prostírají se u paty Nižných Tater mezi 
Helpou a Pohořelou. 
Hory tylo vyznamenávají se některými bohatými doly rudními ; nejznamenitější 
jsou v Magurce, druhdy slynuly také doly u Boci, obě v Liplově. U Magurky jest ně- 
kolik žil s rázem jednostejným, všecky přetínají žulu od severu na jih a obsahují anti- 
monový leštěnec (surma).  Nejhlavnějsí jest žíla čili couk Magurky, na konci doliny Ně- 
mecké Lipče pod vysokou holí. Žila la od 2 do 6 stop silná skládá se z bezbarvého 
křemenu a zvláštního ublanu klenčového, totiž podvojného uhlanu vápenatého a železnalého, 
řídko přiměšuje se vápenec; v křemenu vyskytuje se zlalo ryzé, obyčejně v nejdrob- 
nějších částkách přimíšené; nejvíce zlala zavírá křemen temnošedý; z 1000 centův 
těží se 6 lotův zlata. Mnohem více bývá zde leštěnce antimonového v podobě jehlo- 
vilé, řídko v krystalech vělších ; někdy má ruda ta mocnost dvou stop. Místy mění se 
leštěnec anlimonový v žlulý podkysličník antimonu (Antimonocker). Leštěnec olověný 
zrnitý objevuje se v malé mocnosti. Nerosty tyto skládající couk Magurský nestýkají 
se bezprostředně se žulou, nýbrž spočívají jako v pochvě v hrubozrnité hornině, slo- 
žené ze zrn zelenavého sericitu velikosti hrachu, a z bezbarvého křemene. Hornina 
ta docela podobná k hornině vyslupující u Špání Doliny, bývá 2—6 stop mocná a ča- 
sto se úplně vylírá.  Couk samý provází obruba (Saalband) žlulého jílu půl palce 
silná. Směr couku Magurského nejde dokonale z půlnoci na poledne, nýbrž z jihový- 
chodu k severozápadu, uchyluje se totiž k poledni o 22. 
Roční výtěžek obnáší asi 70—50000 centů rud, z nichž se 70—80 hřiven zlata 
a 250—300 hřiven stříbra, pak 2500-—3000 centů antimonové rudy dobývá, klerá dává 
1400—1500 centů surmy (antimonium crudum). (Couky v sousedství Magurky podobají 
se docela k coukům popsaným, vyskytují se v břidlici prahorní ve směru od jihu k se- 
veru, křemen těch couků obsahuje lešlěnec anlimonový, avšak bez zlata. Takové 
couky jsou u Ryšanku v údolí Německo-Lipčském, u Močidla na holi Klečanské, v Kar- 
lově štole, u Pod- a Nad-Prikra a jinde. Doly u Boct nalézají se na temeně holi nad 
Maluzinou. Couky tam se vyskylující prostupují žulu; hlavní couk běží k severový- 
chodu, stojí prostopádně a skládá se z bezbarvého křemenu, něco zrnilého dolomitu 
a ocelku ; v horninách těch vylučuje se leštěnec plavý, vyhraněný kyz železný a zlalo 
v plíšcích. Dolování na měď a zlato nyní přestalo, za to byly však zde odkryty mo- 
hůtné couky ocelku s přimíchaným barytem, kterýž však vyrobení dobrého z něho 
železa vadí. 
Doly u Jaraby, vísky v hluboké dolině naproti Boce, obsahují hlavní couk čili 
žílu v rule ve směru jihovýchodním, pod úpadem severozápadním 75—809. (Couk ten 
"obsahuje bezbarevný křemen a hrubozrný ocelek s přimíšeným slříbronosným. leštěn- 
cem plavým a kyzem měděným; druhdy se zde vyskylovalo též zlalo. 
Štola Adamova a Adamsin jsou doly železné v údolí Rokycanském u Polomky 
nedaleko Pohořelé. Kyz železný k rudě přimíšený kazí však jeji dobrotu. Dolováním 
jsou couky železné málo otevřené, pročež o jejich povaze mnoho říci se nedá; jeden 
couk níže položený jest 6 slop mocný a jde od východu k západu se sklonem, jižním 
pod 45%; druhý vyšší má mocnost 4 stopy, třelí ještě vyšší, na hoře Uplazu, dosahuje 
mocnosli 9 slop. V prvnějším couku přechází ocelek v hnědel, někdy jest zastoupen 
křemenem s vlroušeným kyzem měděným, 
Doly Hodrušské nad Maluzínem obsahují, jak se zdá, hnědou železnou rudu 
