58 
Docela zvláštní rod, jehož stechiometrické složení nalezeno isomorfným s Olive- 
nitem, tvoří Libethenit. Rozložení Nižnotagilského Libethenitu učinil Chidenius a nalezl: 
Kyseliny fosforečné . . . . . . 2948 
Kysličníku měďnatého . . . . . 6447 
VY = Z (oops Ne lo 0D 
Kyseliny uhličité Fade ot4'eks pok Vš: V) 
Kysličníku železnatého . . . « . 177 
Arsen oo Mirene sa -00 edks A NÍOOY 
10022 
Přijímajíc, že část kysličníku mědnatého zastoupena kysličníkem železnatým, srov- 
nává se rozbor ten s formulí 3CuO PO; + CuO. HO. 
Starší zpráva Jana Svatopluka Presla o cizopasných červéch hmyzu. 
Zajímavá bude českým milovníkům přírodopisu zpráva, že byl zvěčnělý náš Jan 
Sv. Presl prvním pozorovatelem výjevu ze života jistých červů cizopasných (hlíst), kterýž o 
celé desítiletí později v. Siebold, Meissner a jiní objasnili. Ve třetím díle časopisu Kroka 
r. 1836 na str. 160 čteme zprávu © „novém pokolení hlíst“, kteréž Presl nazval Vídlo- 
řep (řep = ocas, zadek, Dicranurus). Slovně to místo zní takto: „Pan Fritz, posluchač 
lékařství, dne 9. června 1833 polapil brouka, temina kovního (Harpalus aeneus) a nemálo 
se podivil vida z něho do vody uvrženého hlístu vylézati. P. Fritz byl tak dobrý a oká- 
zal mi řečené zvíře a Zádal, abych vyskoumal, jaký to rod. Prohledav všecky spisy o 
hlistách brzo jsem se dovtípil, že rozděluje se ode všech dosavad známých. Pročež mi 
hlístu daroval a já děkuje mu veřejně pospíchám krajanům milým o tom zprávu dáti“ — 
Nyní následuje popis toho pokolení a porovnání s jinými příbuznými. — „Náš vidlořep, 
kterému příjmění dáme broučí, jest zdélí asi šest paleů, ztlouští třetiny čárky, nahnědlý, 
prosvitavý. Dnes 18. července ještě ve vodě čile se pohyboval.“ 
Dle popsaní a vyobrazení zevnitřní podoby jakož i dle zprávy ostatní není pochyb- 
nosti, že domnělé to nové pokolení nebylo nic jiného, nežli tak zvaná vodní struna neboli 
živý vlas (Gordius spec.) a sice samec s vidličnatě vykrojeným zadkem, 
Červík ten je dosti známý, žije v stojatých vodách, n. př. v Kanálské zahradě a 
v pramenech na písčité neb bahnité půdě, obyčejně zadkem zarytý a předním tělem sem 
a tam jako hadice se prohýbaje. — Bývá jich vždy větší počet pohromadě, samců a sami- 
ček, kteři se těly svými do hustého, jako gordického klubka zaplétají, od čehož Linnéovo 
pojmenování Gordius pochází. Musilo býti nápadné, že se tito červi vždy jen vyspělí na- 
lézali, a teprva v novějším čase jest pohádka, jejíhož rozluštění Presl dost blízek byl, 
vysvětlena. Víme nyní, že jsou gordiové hlísty, kteréž jednu část života v cizích zvířatech 
a sice ve hmyzu cizopasně tráví, druhou část ale svobodně ve vodě žijí, i aby puzení 
k tomu určitému dvojživelnictví zadost učinily, stěhování podnikati musejí. Staří se ve 
vodě plemení a samička klade vejce u velikém množství, slepené v hrozníčkovitých šňu= 
rách délky v poměru jejího těla někdy podivné ; Charvet vypravuje, že samička 8'/,“ dl ve 
4 dnech 4 stř. šňury položila, Asi po dvou měsících (dle skoumání Meissnerových) vy- 
klubá se z vajíčka larva, starým velmi nepodobná, opatřená ostrým rypáčkem, jejž vtáh- 
nouti a silně vymrštiti může, a dvanácti háčky na hlavě ozbrojená. Určení toho mladého 
plemena však není v živlu rodičů svých zůstati, a ono také pohyby ozbrojené hlavy dává 
na jevo dobrou chuť, do něčeho se zaryti. Mladinké, měkké vodní larvy různého hmyzu 
poskytuji mladým gordiům příležitosť ku vstěhování. Meissner shledal, že nejraději do 
larvy jepic (Ephemera) se zavrtávají a sice následujícím spůsobem. Ješto z vajíček vyšlé 
mladé velmi líné a nespůsobné jsou k plavání, jnemohou si samy své hostitele vyhledávati, 
