62 
tom místě, kde se množství myších děr nalézá, veliká škoda na ozimi, poněvadž nad 
děrami kořínky uschnou za příčinou, že tam mají málo země a vlhkosti. Doslechl jsem, 
že myši na řepkovištích také kořínky řepky užírají. Hospodářové, jenž od myší na svých 
obrodách náramnou škodu utrpěli, obávají se, že zimní osení také zmařeno bude. Někteří 
rolníci ani ozimní obilí nezaseli, poněvadž se obávali, že je myši sežerou. Z toho budou 
miti také škodu, poněvadž je jarní obilí obyčejně lacinější než 'ozimní, Také obecenstvo 
snad tím utrpí, když se méně ozimního obilí zaselo. — 
Boussingault vyskonmal, že jedna myš denně 128 pšeničních zrn spotřebuje. Ku- 
stos Českého Musea pan Emanuel Purkyně asi 40 polních myší krmil čerstvou travou 
a pšenicí. Těch 40 myší za týden ani žejdlík pšenice nesežralo. Úerstvou trávu skoro 
celý den žraly a hojně močily. V Kejích jemu a panu professorovi Staňkovi jich k jejich 
lučebním zkouškám v příčině jich otravování chlapci v krátkém čase přes 100 kusů na 
poli za pluhem nachytali a do drátěné klece zavřeli. Poněvadž byla klec malá, protož 
jedna myš na druhé ležela a nejzpodnější vrstva myší nejvíce tím utrpěla, poněvadž je 
hořejší myši utlačily. Z těch sto myší přivezli domů dotčení pánové toliko 40 živých. 
Z toho vysvítá, že jsou myši choulostivé. V kleci zavřené myši neplašily se před na- 
šima očima — seděli jsme blízko u nich — trávu velmi hltavě žraly, ani se nedotknouce 
plných pšeničních klasů, které jsme jim do klece nastrkali. Dokavad mají myši čerstvých 
rostlin dostatek, nechutná jim snad zrní. — Lístky rostlin ukousnou, a jednotlivé lupínky 
berou do svých pazourků a popostrkávájí je k hubě velmi rychle, tak že lístek brzy sežerou. 
Želeti toho musíme, že pan Emanuel Purkyně svá pozorování o tom, mnoho-li 
váží tráva, kterou jedna myš za den spotřebuje, skončití nemohl za příčinou svého 
přírodovědeckého cestování do Šumavy. — Až to vyskoumáme, budeme moci velikou 
škodu, která od myší spasením rostlin pochází, na centy vypočítati. 
(Dokončení.) 
Vzácný hmyz v Čechách. 
Je tomu tuším čtyři roky, co housenky Deilephila Nerií v Praze nalezeny byly. 
Mezi entomology vzbudil tehdáž nález ten všeobecnou sensaci. A bylo se tomu věru co 
diviti, jelikož to hmyz, který více krajinám jižním náleží a v okolí Pražském posud nale- 
zen nebyl. Pokud mi známo, nebyly od toho času zde ani motýl ani housenky nalezeny. 
Lonského však roku byl jsem tak šťasten, že jsem housenky ty nalezl, a sice v Modřan- 
ské vinici blíž Prahy. Byv tam na návštěvě u svého přítele „zpozoroval jsem, že lisií 
bobkovnic (Nerium Oleander), před jeho obydlím v kruhulích vystavené, na mnoze ohlo- 
dané, ba že některé mladé výstřelky částečně i listů zbaveny jsou; což mě přivedlo na. 
myšlénku, že bych se zde také housenek dopátrati mohl. I jal jsem se tedy jednu vět- 
vičku po druhé prohledávati, a nalezl jsem skutečně dvanáct housenek, které jsem za 
housenky svrchu zmíněného motýla poznal. Přinesa je domů krmil jsem je čerstvým listím 
bobkovnicovím; také jsem jim ale předkládal listí našich lesních stromů, bych se pře- 
svědčil, zdali by se těmito vyživiti daly. Domníval jsem se, že snad i jiné potravy při- 
jmou, tak jako bourec smrtonoš na kustovnici a durmanu sobě libuje, kdežto původně na 
vnati zemáků žije, se kterými také k nám se přistěhoval, Předkládal jsem svým housenkám 
listí dubové, vrbové, topolové a j. v., ony však této potravy se netekly, Také listí ně- 
kterých exotických kříků, které jim poskytnuty byly, jako pěnišníku (Rhododendron), oduru 
(Azalea), ani se nedotekly. 
Co se velikosti, barvy a podoby těchto housenek dotýče, srovnává se vše s po- 
pisem v Reichenbachově přírodopisu. Musím však podotknouti, že se barva jejich asi den 
