64 
leze se vyskytuje, v samorodém ale, v Sasích u Kammsdorfu a v Americe nalezeném, do- 
cela chybí. 
Leptáním uhlazené plochy Choceňského železa neobjevila se však ani stopa krysta- 
ličného slohu, jak to obyčejně u povětroňů bývá. Však také Bohumilický povětroň ne- 
ukazuje při leptání tohoto slohu. 
Dle všeho zdá se tedy, že Choceňské železo jest také povětrné, čas ale, kdy s nebe 
dolů spadlo, musíme klásti do dálné předlidské doby, když krajina okolo Chocně ještě © 
mořem pokryta byla a vrstvy opukové tam se srážely, Není pochybnosti, že jako posud 
povětrné železo čas od času s nebe spadává, totéž se dělo v dobách dávných. 
Choceňské ryzí železo jest tedy, jak se zdá, zbytek povětroně v době křidového 
útvaru spadlého, jediný to příklad toho spůsobu posud známý. JE 
Schůzky přírodnického sboru Musea království Českého. 
Dne 15. listopadu podal p. prof. Staněk kritický rozbor dosavadních náhledů o sou- 
stavě lučebních sloučenin, udávaje hlavně rozdíly mezi Berzeliusovým učením a mezi ná- 
hledy novější theorie lučební. 
V schůzce dne 10. prosince podal p. prof. Krejčí geognostický přehled Šumavy. 
Celé jihozápadní horstvo Čech rozděluje p. prof. Krejčí na dvě hlavní části, jenž širokým pro- 
smykem; před nímž Osí, Kdyně atd. leží, od pravěků vítěznými bitvami českých vojů proti 
vpadlým z Bavor cizozemcům proslaveným, rozděleny jsou, Část jižní jmenuje Šumavu, 
část severní Český les. Jednáno zvláště o části jižní čili o Šumavě. P. Krejčí rozebral 
a vyložil geognostické poměry jednotlivých částí Šumavy, upozornil na romantickou část 
Šumavy, na tak zvaný královský Hvozd, na zlatonosné pláně, tuto staročeskou Kalifornii, 
kdežto všude stopy někdejšího ryžování zlata se nalézají, vyznačil směr tak zvané Zlaté 
stezky, soumarské to cesty z Prachatic do Bavor, a jiná ještě památná místa, o nichž se 
zde dále šířiti obmezenost místa nedovoluje. Na to přednášel p. prof. J. Purkyné o no- 
vějších zkouškách, jež Niepce de St. Martin, slavný to zdokonalitel fotografie v Paříži, o 
sálání světla učinil. Niepce vystaví nějaký obraz, n. p. rytinu, na slunce, a po nějakém 
čase do tmavé komory odnese, kdež ji velmi citlivým papírem fotografickým přikryje. Obraz 
na slunce vystavený tolik světla v sebe zachytil a nyní vypouští, že na fotografickém pa- 
píru odlesk obrazu se utvoří. 
Dne 22. ledna přednášel p. prof. Emanuel Tonner o novějších cestách po Africe. 
Poněvadž zajímavý tento předmět několik přednášek požadovati bude, tedy se p. Tonner 
v první přednášce obmezil pouze na výčet starých cestovatelů a jich výsledků, od nej- 
prvnějších stop historických o tom památek až do novějšího věku, kdežto Richardson, Over- 
weg, Barth, Vogel a Livingston známosti o Africe tak valně rozšířili. © cestách těchto 
posledních skoumatelů přiště přednášeti bude. “ 
Konečně podal p. prof. Krejčí krátkou zprávu o novější theorii Dra. Volgera o ze. 
mětřesení, dle které strašný úkaz tento nikoli z reakce žhouciho jádra země proti vychladlé 
a ztvrdlé kůře země nepovstává, ale pouze následkem vnikání povrchní vody.až do takové | 
hloubky, kde horkem zemním v páru se mění a co taková průchodu hledajíc zemí otřásá. 
Poněvadž vnikání a nahromadění se vody pod povrchem zemním pouze na jistých poměrech 
geognostických závisí: tedy může zemětřesení pouze místním býti. Z theorie Dra. Volgera 
též vychází, že zemětřesení, celou Italii nyní hýbající, až do Čech zasahovati nemůže. 
