| 
| 
ŽIVA. 
ČASOPIS PŘÍRODNICKÝ. 
Redaktorové: Prof. Dr. Jan Purkyně a Jan Krejčí. 
Svazek IH. Ročník šestý. 1858. 
Prskavec (Brachinus crepitans). 
Sepsal K. Starý, 
Žádná tlupa živočichů ma naší zemi nemá tolik nepřátel, jako třída hmyzu. 
Nejen že mezi nimi samými ustavičná válka občanská zuří, že slabší silnějším podlehají, 
hloupější chytrým, zdlouhavější hbitým neustále za kořist padají: vedou mimo to hmy- 
zové věčný boj s veškerým ostatním živočišstvem. Jakoby se byly vrstvy všeho tvor- 
stva proti nim zapřisáhly, vše, co dýše, lítá, běhá, plove i se plazí, pronásleduje od 
věků tyto malé občany naší zeměkoule. Zvláště ptactvo se zasazuje o úplnou záhubu 
těchto drobných okřídlenců a hájí svůj monopol ve vzduchu proti neopeřeným rivalům 
nevídaně drzím spůsobem. 
Jim nepojišťuje žádná obrana osobní, žádné „Habeas-corpus-act,“ ami jakýs 
ochranný list svobodné a volné obcování ve vzduchu. „Kdo s koho, ten s toho“ zní 
pěstní právo jejich násilníků. Samolibé polelování v jarním vzduchu považováno za 
smělé podloudnictví a trestáno bez odkladu na hrdle. 
„Ubožátka,“ podotkne snad mnohá něžná a úlrpná mysl,“ vždyť jsou tak maléa slabé, 
a ledy nemůže osud jejich nic jiného býli nežli utrpení a následkem toho i brzká záhuba. 
Tomu však není tak, jediný povrchní pohled na hmyz vůbec ukazuje oku skou- 
matelovu výsledek opáčný lomulo mínění. Nikde v živočišstvu nenalézáme tolik tříd, 
řádů, druhů a jednotlivců, jako v tlupě hmyzů. V každé čítance dočteme se, že pří- 
rodozpytci již na 80.000 druhů hmyzů napočítali, a očekávati lze, že i tento neskrovný 
počet časem svým ještě o několik lisíc vzroste, 
4 Jak se však toto srovnává s neustalým jich pronásledováním a s očekávanou 
záhubou ? Jak možno věčně slíhaným tvorům rozšířili se tak nesčíslně ? 
Jakým spůsobem ujišťuje sobě opovržený tento proletariát svou přítomnost a bu- 
" doucí existencí ? Či snad dle obecného domnění všechen prach i smelí v drobné hmyzy 
se mění? — Nikoliv. Příroda, la dobrá a moudrá máti, neobdařila hmyzy lak spoře, 
jak se na první pohled zdá, a davši tvorům život dala jim i navedení, udrželi a zacho- 
vati sobě vzácný tento dar. V poměru k množství a velikosti nebezpečí udělila jim 
i prostředků k osobnému zachování. Můžeme z těchto rozeznávati spůsob dvojí. 
Pryní obmezuje se na rozličné umělé přetvářky, jimiž by oko nepřítelovo sklamáno 
býti mohlo, a mnozí z hmyzů v tomto umění k takové dokonalosti dospěli, že obratní 
diplomatové by se ještě mnohému od nich přiučiti mohli. Věhlasný Mucius Scaevola se 
svou. světoznámou resignací to zajisté dále nepřivedl, nežli vrlavec úsilný (Anobius 
Živa. 1858. 
